Шаргородський районний суд
В И Р О К

Іменем України

18 березня 2022 року

м. Шаргород

Справа № 152/185/22

провадження № 1-кп/152/46/22

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000017 від 11.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орел Орловської області, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей, встановлених рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14.10.2010, відповідно до якого зобов`язаний сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_5 на утримання дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 260 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 21.06.2010 і до досягнення ними повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України «Про індексацію грошових коштів населення» від 03.07.1991. У період часу з 21.06.2010 по 01.02.2022 не сплачував аліментів, чим порушив і продовжує порушувати права дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, передбачені ст.51 Конституції України.

Не маючи обмежень та протипоказань за станом здоров`я до фізичної праці ОСОБА_3 , на роботу не влаштувався, на обліку як безробітній та в пошуках роботи в Шаргородській районній філії центру зайнятості не перебуває, доходи від тимчасових заробітків не декларував та не декларує, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, тобто добровільно рішення суду не виконує, таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості за вказаний період часу в розмірі 85643 грн, що перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального проступку при вище наведених обставинах, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку.

Суду показав, що по рішенню суду він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 260 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 21.06.2010 і до досягнення ними повноліття. Аліменти не сплачує через відсутність роботи, яка б його задовольняла. Загальна заборгованість по аліментах з 21.06.2010 по 01.02. 2022 складає 85643 грн. Запевняв суд, що найближчим часом працевлаштується і виплатить заборгованість по аліментах.

Визнана органом досудового розслідування законним представником неповнолітніх потерпілих ОСОБА_5 на виклик суду не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України. До суду від законного представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_5 поступила заява про розгляд справи у її відсутності у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання. При призначенні покарання покладається на вирішення суду (а.с.15).

Суд, виконуючи вимоги ст. 325 КПК України, заслухав думку учасників судового засідання щодо заяви законного представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_5 і вважає за можливе провести судовий розгляд у її відсутності з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Виконуючи вимоги ст.349 КПК України, суд з`ясував думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_4 , вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 також вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, про що подав письмову заяву (а.с. 31).

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суда немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 в тому, що він злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей, встановлених рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14.10.2010, відповідно до якого зобов`язаний сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_5 на утримання дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 260 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 21.06.2010 і до досягнення ними повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України «Про індексацію грошових коштів населення» від 03.07.1991. У період часу з 21.06.2010 по 01.02.2022 не сплачував аліментів, чим порушив і продовжує порушувати права дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, передбачені ст.51 Конституції України.

Не маючи обмежень та протипоказань за станом здоров`я до фізичної праці ОСОБА_3 , на роботу не влаштувався, на обліку як безробітній та в пошуках роботи в Шаргородській районній філії центру зайнятості не перебуває, доходи від тимчасових заробітків не декларував та не декларує, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, тобто добровільно рішення суду не виконує, таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості за вказаний період часу в розмірі 85643 грн, що перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Отже, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ч.1 ст.164 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особливості конкретного кримінального проступку й обставини його вчинення, форму вини, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальним правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному. Цю обставину суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_3 , ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 2 статті 12 КК України є кримінальним проступком, особи винуватого, який добре характеризується за місцем постійного проживання, наявності обставин, що пом`якшують покарання, думки законного представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_5 , яка при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_3 покладається на вирішення суду (а.с.15), загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах застосування покарання у виді обмеження волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням в силу ст.ст.75,76 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, встановлені у ч.1 ст.76 КК України.

На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 статті 69 КК України.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні підстави і для обрання його судом.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і засудити до покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку у один рік обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1