УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000137 від 19.05.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 192, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що 01.09.2018 між тимчасово виконуючим обов`язки директора ДП Міністерства оборони України «Інвестжитло» ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 укладено договір про оренди приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Так згідно умов договору, ФОП ОСОБА_6 орендодавець надає ДП «Інвестжитло» - орендодарю у довгострокову платну оренду нежитлове приміщення, загальною площею 61,9 кв. м., а той в свою чергу щомісячно сплачувати орендну плату у розмірі 1 гривні щомісячно.
У подальшому, 01.07.2020 між ДП «Інвестжитло» - власником мереж в особі тимчасово виконуючого обов`язки директора ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 замовником укладено договір про спільне використання технологічних мереж №01/072020 згідно якого власник мереж зобов`язується забезпечити передачу електричної енергії в межах величин, дозволених користувачу до використання, а користувач своєчасно сплачувати за використання електричної мережі, отримані послуги, в тому числі за перетікання реактивної електричної енергії, при цьому власник мереж зобов`язується забезпечити технічну можливість для передачі користувачу електричної енергії в обсягам, визначених відповідно до договору з постачальником електроенергії, шляхом формування електричної схеми відповідної пропускної здатності, забезпечувати на межі балансової належності електромереж підтримання параметрів якості електроенергії та узгодженого рівня надійності електропостачання відповідно до категорії струмоприймачів.
Крім того, згідно умов договору облік електроенергії, отриманої власником мереж та користувачем приєднаним до електричних мереж власника мереж здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі встановлення розрахункових засобів обліку не на межі балансової належності електричних мереж власника мереж та користувача обсяг спожитої електричної енергії визначається шляхом збільшення (зменшення) показів розрахункових засобів обліку на величину розрахункових витрат електроенергії на ділянці електричної мережі з урахуванням трансформаторів від межі балансової належності до місця встановлення розрахункових засобів обліку, при цьому розрахунки витрат виконуються власником мереж на підставі галузевих нормативно-технічних документів.
Разом з тим встановлено, що головний інженер ДП «Інвестжитло» за вказівкою тимчасово виконуючого обов`язки директора ОСОБА_5 встановив лічильник, з якого у подальшому фіксував показники використаної електроенергії, які надав до фінансового відділу для нарахування грошових коштів для сплати, після чого повідомляв ФОП ОСОБА_6 про суму грошових коштів, яку необхідно сплати, у зв`язку з чим остання особисто передала ОСОБА_5 грошові кошти, а той в свою чергу розпоряджався ними на власний розсуд, чим завдав збитку державі.
Також встановлено, що з метою прийняття участі у конкурсі на зайняття посади заступника директора ДП Міністерства оборони України «Інвестжитло» ОСОБА_5 надав до конкурсної комісії Головного правління майна та ресурсів документи, серед яких був оригінал диплому про отримання вищої освіти у Одеському державному економічному університеті за спеціальністю «економіка підприємства».
Так, в ході досудового розслідування допитано в якості свідка начальника відділу персоналу Головного управління майна та ресурсів ОСОБА_7 , який повідомив, що для прийняття участі у конкурсі на вищезазначену посаду ОСОБА_5 особисто надав трудову книжку, паспорт громадянина України, а також диплом про здобуття вищої освіти у Одеському державному економічному університеті за спеціальністю «економіка підприємства» з якого були зроблені копії та долучені до особової справи.
Так, з метою перевірки документів, наданих для взяття участі у конкурсі на вищезазначеній посаді, до Одеського державного економічного університету направлено запит щодо підтвердженням здобуття вищої освіти, згідно відповіді якого встановлено, що ОСОБА_5 не проходив навчання у Одеському державному економічного університеті.
Разом з тим, встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора ДП «Інвестжитло» ОСОБА_5 будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою із головним бухгалтером ОСОБА_8 , протягом 2019-2020 років здійснювали нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за нібито виконану роботу.
Разом з тим встановлено, що на підставі наказу №75-к від 10.07.2019 ОСОБА_11 прийнято на посаду менеджера з адміністративної діяльності ДП «Інвестжитло».
На підставі наказу № 26-к від 25.03.2019 ОСОБА_9 прийнято на посаду менеджера з адміністративної діяльності.
Згідно посадової інструкції менеджер з адміністративної діяльності здійснює керівництво діяльністю адміністративної служби підприємства, установи, організації несе персональну відповідальність перед керівництвом за виконання покладених на нього обов`язків, очолює та організовує роботу щодо забезпечення діяльності підприємства внутрішнім адміністративним координуванням та інформаційними зв`язками, готує аналітичні довідки, пропозиції, доповіді, звіти на основі аналізу показників розвитку підприємства, організації або підпорядкованого структурного підрозділу, разом з керівниками структурних підрозділів розробляє посадові інструкції і правила внутрішнього трудового розпорядку, вживає заходів щодо забезпечення відповідних умов праці на робочих місцях та виконує інші обов`язки, передбачені посадовою інструкцією.
Разом з тим, в ході досудового слідства встановлено, що на підставі наказу №51-к від 08.05.2019 ОСОБА_10 прийнято на посаду верстатника спеціальних металообробних верстатів.
Також встановлено, що згідно обліку табелю робочого часу протягом 2019-2020 років ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 здійснювали восьмигодинну трудову діяльність протягом п`ятиденного робочого тижня на ДП «Інвестжитло», у зв`язку з чим отримували заробітну плату.
Однак в ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 фактично не перебували на робочому місці.
Так, в ході досудового розслідування допитано співробітників ДП «Інвестжитло», які повідомили, що протягом тривалого періоду часу здійснюють трудову діяльність на вищезазначеному підприємстві, однак ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 їм не знайомі.
На підставі вищевикладеного, з метою підтвердження або спростування підпису у відомостях про виплату заробітної плати, в ході досудового розслідування призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Так, під час проведення експертизи, на адресу слідчого надійшло клопотання експерта про надання вільних та умовно вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_5 у зв`язку з чим останнього було викликано на допит в кості свідка та ознайомлення з постановою про відібрання зразків підпису та почерку, однак останній в назначений час не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Також встановлено, що до 21.07.2005 до Єдиного державного реєстру про проведення державної реєстрації юридичної особи за № внесено відомості щодо реєстрації Концерну «Техвоєнторгсервіс» (), який входить до складу Міністерства оборони України, при цьому до складу Концерн «Техвоєнторгсервіс» входять філії, розташовані у м. Києві та Львові та Севастополі.
Згідно класифікатору видів економічної діяльності, основними видами діяльності Концерну «Техвоєнторгсервіс» є ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, демонтаж (розбирання) машин та ремонт автотранспортних засобів, діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами, діяльність у сфері оборони.
Разом з тим, в ході досудового слідства встановлено, що 08.04.2009 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 видане 26.03.2009 виконавчим комітетом Одеської міської ради за Концерном «Техвоєнторгсервіс» в особі Міністерства оборони України зареєстровано право власності на нежитлові будівлі загальною площею 2364,6 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 47.
Також встановлено, що на теперішній час, на території Концерну «Техвоєнторгсервіс», розташованого за вищезазначеною адресою здійснює фінансово-господарську діяльність філія «СТО Одесаавтосервіс» Концерну Техвоєнсервіс» керівником якої є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, встановлено, що на території Концерну «Техвоєнторгсервіс», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 47 розташовані нежитлові приміщення, які надаються в оренду суб`єктам господарювання для ведення фінансово-господарської діяльності на підставі договору оренди, укладеного між суб`єктами господарювання та філією «СТО Одесаавтосервіс» Концерну Техвоєнсервіс.
Так, з метою встановлення розміру отриманого прибутку та переліку осіб, які орендують нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 47 на адресу Концерну «Техвоєнторгсервіс», Фонду державного майна Міністерства оборони України направлено запити, із відповіді яких встановлено, що філія «СТО Одесаавтосервіс» Концерну «Техвоєнсервіс» на обліку у Єдиному реєстрі відокремлених підрозділів Концерну «Техвоєнторгсервіс» Міністерства оборони України не значиться.
Також встановлено, що допуск на територію Концерну «Техвоєнсервіс», розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 47 є виключно у керівництва філія «СТО Одесаавтосервіс» Концерну «Техвоєнсервіс» та суб`єктів господарювання, які орендують нежитлові приміщення за вищезазначеною адресою.
Із вищевикладеного вбачається, що нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 47, які на праві приватної власності належать Концерну «Техвоєнторгсервіс» в особі Міністерства оборони України службовими особами філії «СТО Одесаавтосервіс» Концерну Техвоєнсервіс» передані у «тіньову» оренду, в результаті чого державі завдаються збитки у великому розмірі.
Разом з тим, в ході досудового розслідування встановлено, що крім ОСОБА_12 , контроль за веденням фінансово-господарської діяльності філії «СТО Одесаавтосервіс» Концерну Техвоєнсервіс» здійснює його безпосередній родич ОСОБА_5 .
Так, згідно наявної інформації, ОСОБА_5 також отримує грошові кошти від суб`єктів господарювання за оренду приміщень, розташованих за вищезазначеною адресою, які у подальшому передає своєму сину, який розпоряджається ними на власний розсуд.
Також встановлено, що ОСОБА_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
29.07.2021 слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 . 02.08.2021 в ході проведення обшуку виявлено та вилучено документи, що мають значення для досудового розслідування, а саме: довідку про доходи ОСОБА_13 №59 від 21.10.2019 на 1 аркуші, довідку про доходи ОСОБА_13 №58 від 21.10.2019 на 1 аркуші, довідку №225/к/222 від 07.10.2020 про перебування ОСОБА_13 на посаді начальника Одеської дільниці Концерну «Техвоєнсервіс» на 1 аркуші, наказ №68-к від 23.05.2018 про призначення ОСОБА_13 на посаду начальника Одеської дільниці Концерну «Техвоєнсервіс» на 1 аркуші, наказ №67-к від 21.05.2018 про звільнення ОСОБА_5 з посади начальника Одеської дільниці на 1 аркуші.
Так, вилучені в ході проведення обшуку документи, які безпосередньо підтверджують факт перебування ОСОБА_13 та ОСОБА_5 у трудових відносинах з ДП «Інвестжитло» та Концерном «Техвоєнсервіс».
В даному випадку, необхідно накласти арешт на вказані в клопотанні вилучені речі та документи для збереження їх в якості речових доказів та можливості їх використання в подальшому досудовому розслідуванні.
2. Позиції учасників з приводу розгляду даного клопотання.
Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання був повідомлений, шляхом направлення повідомлення.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 192, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Як вбачається з матеріалів клопотання, до вчинення кримінальних правопорушень може бути причетний ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку від 02.08.2021 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси,був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення кого були вилучені документи, перелік яких міститься у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені документи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, відомості щодо факту перебування ОСОБА_13 та ОСОБА_5 у трудових відносинах з ДП «Інвестжитло» та Концерном «Техвоєнсервіс».
Як вбачається з постанови про визнання речовим доказом та долучення до матеріалів досудового розслідування від 03.08.2021 року, вилучене під час проведення обшуку майно визнане речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000137 від 19.05.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 192, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном.
3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені документи можуть бути використані в якості речових доказів в рамках даного кримінального провадження.
При цьому, оскільки такі документи можуть містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик їх можливого знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні документи.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000137 від 19.05.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 192, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: довідку про доходи ОСОБА_13 №59 від 21.10.2019 на 1 аркуші, довідку про доходи ОСОБА_13 №58 від 21.10.2019 на 1 аркуші, довідку №225/к/222 від 07.10.2020 про перебування ОСОБА_13 на посаді начальника Одеської дільниці Концерну «Техвоєнсервіс» на 1 аркуші, наказ №68-к від 23.05.2018 про призначення ОСОБА_13 на посаду начальника Одеської дільниці Концерну «Техвоєнсервіс» на 1 аркуші, наказ №67-к від 21.05.2018 про звільнення ОСОБА_5 з посади начальника Одеської дільниці на 1 аркуші.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1