ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштований, неодружений, малолітніх дітей на утриманні не маючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.27, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, у кримінальному провадженні № 0001667 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року продовжений строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, до 29.12.2021 року включно.
Слідчим суддею враховані дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, вагомість доказів про причетність підозрюваного до злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, відсутність у нього достатньо високого ступеня соціальних зв`язків, а також те, що заявлені слідчим та прокурором ризики не зменшились, тому слідчий суддя дійшов до висновку, що перебування підозрюваного під вартою, на даному етапі розслідування, буде виправданим за вказаних умов, таким, що не порушуватиме принципу пропорційності, та не буде свавільним.
В апеляції:
- захисники просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання.
В обґрунтування посилаються на те, що всі обставини, які виклав слідчий на обґрунтування продовження тримання під вартою особи, є тими самими на які послався прокурор та слідчий суддя при першому обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане також, стосується і доказів на які слідчий послався як на підставу для продовження строків тримання під вартою. За таких обставин, продовження тих самих підставах тримання під вартою є порушенням вимог п.3 ст.5 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод.
Заслухавши підозрюваного та його захисників, які кожен окремо просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти вимог апеляційної скарги захисника, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.
Визначені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ризики доведені та продовжують існувати. ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочином та за яке, зокрема, передбачене покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, тому на даний час продовжують існувати ризики переховування останнього від органів досудового розслідування або суду, або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.
Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194, 199 КПК України, тому ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.27, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, у кримінальному провадженні № 0001667, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4