Справа № 489/6933/21
Кримінальне провадження №1-кс/489/1712/21
УХВАЛА
15 листопада 2021 р. м.Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна (в порядку ст. 303 КПК України),
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій він просить зобов`язати уповноважених осіб СВ ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області негайно повернути йому автомобіль Volkswagen Touareg р/н НОМЕР_1 .
В обґрунтування скарги зазначає, що 17.09.2021 з його володіння співробітниками поліції було вилучено транспортний засіб марки Volkswagen Touareg, 2013 року випуску, р/н НОМЕР_1 . Зі слів співробітників ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області вказаний транспортний засіб було вилучено на підставі того, що транспортний засіб перебуває у розшуку в рамках кримінального провадження за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 190 КК України. 29.09.2021 ним було подано заяву до ВП щодо повернення йому тимчасово вилученого майна. 11.10.2021 ВП надали відповідь, в якій йому було відмовлено з посиланням на те, що вказаний транспортний засіб перебуває у розшуку на підставі ухвали слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2019 у справі № 171/2536/18 (1-кс/171/44/19), якою було накладено арешт на майно ОСОБА_5 , а саме на вказаний транспортний засіб.
Разом з тим, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2018 стягнуто з ОСОБА_5 на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 5335105,49 грн. В процесі розгляду вказаної справи 10.12.2018 накладено арешт, зокрема на рухоме майно ОСОБА_5 , в тому числі на вказаний транспортний засіб. Вказане майно було передано йому на відповідальне зберігання. В подальшому постановою приватного виконавця від 15.12.2018 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання ухвали від 10.12.2018 та винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_5 . В подальшому з метою примусового виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2018 приватним виконавцем було проведено електронні торги з реалізації майна. В зв`язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, в подальшому приватним виконавцем було винесено акт про передачу вказаного майна йому та скасовано всі арешти із вказаного майна. Зазначений документ безпосередньо надає йому право у передбачений законом спосіб зареєструвати право власності на вказане майно. Таким чином, він є законним володільцем вищевказаного майна.
Зважаючи на те, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2018 було ухвалено значно раніше, ніж ухвала слідчого судді від 23.01.2019, а також те, що арешт майна, накладний ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2018 мав на меті подальше звернення стягнення на таке майно в разі задоволення позову, вважає, що вказаний арешт має вищий пріоритет, ніж заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, які були зареєстровані пізніше, а тому законних підстав утримувати належне йому майно в рамках вказаного кримінального провадження немає.
Вислухавши пояснення представника заявника, який просив скаргу задовольнити, дослідивши матеріали скарги, приходжу до такого.
Ухвалою слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2019 в рамках кримінального провадження № 0001189 від 27.11.2018 було накладено арешт на майно, зареєстроване за ОСОБА_5 , в тому числі на транспортний засіб Volkswagen Touareg р/н НОМЕР_1 .
Співробітниками ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області було вилучено у ОСОБА_3 транспортний засіб Volkswagen Touareg р/н НОМЕР_1 на виконання зазначеної ухвали.

Згідно ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту;

5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Розділом 26 КПК, зокрема статтями 303, 304 цього Кодексу врегульовано порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги. Разом з тим, зазначені норми не містять прямої вказівки щодо територіальної підсудності розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування.
Згідно ч.1 ст. 306 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 Кодексу.
Зі змісту положень п.18 ч.1 ст. 3, ч.6 ст. 9, ч.2 ст. 132, ст. 303 КПК випливає, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора на досудовому провадженні подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

З матеріалів скарги вбачається, що органом досудового розслідування є СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровський області, а не СВ ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги необхідно відмовити, оскільки скарга не підлягає розгляду в цьому суді.
Керуючись ст.ст. 303, 307 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна (в порядку ст. 303 КПК України) - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1