233 № 233/61/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого

судді: ОСОБА_1 ,

за

участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка, Донецької області, в рамках окремої процесуальної дії, питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000846 від 29 листопада 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1КК України,-, -

В С Т А Н О В И В:
За ініціативою суду на обговорення учасників судового розгляду було поставлено питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки на поточний час кримінальне провадження не завершено, а строк дії запобіжного заходу спливає 25 березня 2022 року.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено військовий стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Судове засідання, у якому має вирішуватись клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, призначене на 10 березня 2022 року на 13 годину 30 хвилин. Прокурор та захисник ОСОБА_4 прибули до зали суду, потерпіла та її представник були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Щодо обвинуваченого була надана вимога на його доставку до зали судового засідання, а також винесено ухвалу про альтернативну участь обвинуваченого в судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку з ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Вимога суду щодо доставки обвинуваченого до суду не виконана з поважних причин. Участь обвинуваченого в судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку не забезпечена за відсутністю інтернет зв`язку між установами.

Враховуючи думку наявних учасників судового розгляду, з огляду на активні бойові дії на території Донецької області, де перебуває суд та відсутність будь-якого зв?язку з обвинуваченим, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 за наявними у справі документами без участі останнього.

Прокурор у судовому засіданні вважав за необхідне продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177КПК України станом на теперішній час не перестали існувати, а запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повне та всебічне розслідування кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_4 просив змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, такий як домашній арешт.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов до наступного висновку.
За загальними правилами статті 331 КПК України у разі спливу строку утримання обвинуваченого під вартою, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не перевищує двох місяців.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 березня 2022 року включно.

Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання доцільності продовження та зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд вважає, що на час розгляду справи, не зникли існуючи ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може спробувати: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Розглядаючи зазначене питання, судом враховується, що за вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення /зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тримання під вартою, згідно до ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів з санкцією від 5 до 10 років позбавлення волі, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачають вимоги п.4 ч.2 ст.183КПК України. Крім того судом враховується наявність ризиків, передбачених ст.177КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 може спробувати: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за тяжке кримінальне правопорушення у вигляді від 5 до 10 років позбавлення волі може бути визнане ним більш небезпечними ніж втеча, у зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повне та всебічне розслідування кримінального провадження, що може вплинути на неупереджене, повне та всебічне розслідування кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні з метою схилення їх до надання показань на свою користь шляхом погроз, підкупу, вмовляння та залякування.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності вказаних ризиків не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено.

Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, тобто до 25 березня 2022 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого, не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у його скоєнні; дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, стійких соціальних зв`язків не має, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, зазначені у ч.1 ст.177КПК України, вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

З урахуванням ч.4 ст.183КПК України, зокрема за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. 331КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 08 травня 2022 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_5 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Копію ухвали вручити захиснику та прокурору, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» для вручення обвинуваченому.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1