В И Р О К
іменем України
Справа № 126/2885/20

Провадження № 1-кп/126/194/2021

"04" жовтня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої, адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бершадь матеріали кримінального провадження № 0000128 від 04.12.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Чернятка Бершадського району Вінницької області та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 162 та ч.2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
03.12.2020 близько 19 год. в с. Джулинка Бершадського району Вінницької області, ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , який являється батьком її покійного чоловіка - ОСОБА_7 , на власному автомобілі VOLKSWAGEN Caddy, спільно з своїм сином ОСОБА_8 , приїхали до домоволодіння де проживає ОСОБА_6 , та є законним володільцем вказаного будинку, який знаходиться по АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 , через вхідну хвіртку зайшла на подвір`я вказаного домоволодіння, підійшла до вхідних дверей будинку та дерев`яною палицею пошкодила скло у дверях, після чого рукою відімкнула металевий засов та за відсутності визначених законом підстав, всупереч волі законного володільця, порушуючи зміст ст. 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена Резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблей ООН від 10 грудня 1966 року та ст. 17 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року, згідно якої «... ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла... Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань», ст. 30 Конституції України, яка передбачає, що проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку є можливим виключно на підставі мотивованого рішення суду, не маючи такого рішення суду і інших законних підстав, а також дозволу особи, яка проживає в будинку і якій належить даний будинок проникла до житлового будинку, чим порушила право ОСОБА_6 на недоторканність його житла.

Перебуваючи в коридорі житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 , де зустріла ОСОБА_6 , та використовуючи дерев`яну палицю, яку вона принесла з собою, та на ґрунті особистих неприязних відносин, щодо вимагання грошових коштів ОСОБА_6 , з метою залякування, та заподіяння тілесних ушкоджень умисно нанесла тичковий удар палицею, яку тримала обома руками, в напрямку грудей ОСОБА_6 , який в цей час тримав руки перед собою з можливістю блокування удару, та таким чином удар палицею прийшовся в ділянку пальців лівої кисті руки.

Такий чином ОСОБА_4 , заподіяла ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, синця на нігтьовій та середній фаланзі третього пальця лівої кисті, а також збійної рани на нігтьовій фаланзі третього пальця лівої кисті. Тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на нігтьовій фаланзі третього пальця лівої кисті згідно висновку судово-медичної експертизи №137 від 04.12.2020 за ступенем важкості відносяться до легких тілесних пошкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а тілесні ушкодження у вигляді збійної рани на нігтьовій фаланзі третього пальця лівої кисті за ступенем важкості відносяться до легких тілесних пошкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 04.12.2020 близько 12 год. в с. Джулинка Бершадського району Вінницької області, ОСОБА_4 , продовжуючи умисел - заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , який являється батьком її покійного чоловіка - ОСОБА_7 , на власному автомобілі VOLKSWAGEN Caddy, спільно з своїм сином ОСОБА_8 , приїхали до домоволодіння де проживає ОСОБА_6 , та є законним володільцем вказаного будинку, який знаходиться по АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 , через вхідну хвіртку зайшла на подвір`я вказаного домоволодіння, підійшла до вхідних двухстворчастих дверей будинку та рукою смикнувши за ручку, таким чином відкрила двері, при цьому пошкодила замикаючий пристрій та за відсутності визначених законом підстав, всупереч волі законного володільця, порушуючи зміст ст. 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена Резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблей ООН від 10 грудня 1966 року та ст. 17 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року, згідно якої «... ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла... Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань», ст. 30 Конституції України, яка передбачає, що проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку є можливим виключно на підставі мотивованого рішення суду, не маючи такого рішення суду і інших законних підстав, а також дозволу особи, яка проживає в будинку і якій належить даний будинок проникла до житлового будинку, чим порушила право ОСОБА_6 на недоторканність його житла.

Органом досудового розслідування вищевказані дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч.1 ст. 162 та ч.2 ст. 125 КК України.

Будучи допитаною в ході судового розгляду, в якості обвинуваченої, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст.162 КК України та ч.2 ст. 125 КК України визнала частково, а саме остання не визнає інкриміновоний їй кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 162 КК України, вчинений 04.12.2020 року та зазначає, що до житлового будинку, належного ОСОБА_6 вона в той день не проникала.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , підтримав викладені в обвинувальному акті обставини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , показала суду, що 03.12.2020 до них додому прийшла ОСОБА_10 разом з своїм сином та їх з потерпілим внуком. Внук, маючи намір потрапити до будинку, розбив шибку вікна веранди та відкрив двері в будинок, куди в подальшому вони зайшли. Свідок зазначила, що прийшли вони до них з вимогою дати їм гроші та оскільки вони не погоджувалися, ОСОБА_4 почала дерев`яною палицею бити потерпілого ОСОБА_6 , в результаті чого розбила йому палець, аби припинити злочинні дії, викликали поліцію.

Також, свідок зазначила, що на наступний день, ОСОБА_4 , знов приїхала до їхнього домогосподарства та намагалася потрапити в будинок, продовжуючи розбивати вікна, в результаті вони знову ж таки визвали поліцію.

Свідок, ОСОБА_11 , надала суду покази, в яких вказала, що являється сусідкою потерпілого та зазначила, що чула, як 04.12.2020 року, ближче до обіду. на сусідньому подвір`ї билися шибки, однак хто саме їх бив сказати не може, так як не бачила цього, а лише чула звуки як б`ється скло та крики.

В судовому засіданні прокурор від допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_7 відмовилася.

Не зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 не визнає себе винною у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення, її вина підтверджується дослідженими в порядку статті 358 КПК України доказами дослідженими в судовому засіданні.
Даними протоколу проведення слідчого експеременту, за участі свідка ОСОБА_9 від 22.12.2020 року та ілюстрованими таблицями з його відображенням, згідно якого ОСОБА_9 , вказала, що 03.12.2020 року, близько 19:00 год., вона разом з ОСОБА_6 , перебувала в своєму будинку, в той час почули, що хтось розпочав бити шибки вікон та зайшов до будинку. Вийшовши з спальної кімнати разом з ОСОБА_6 на порозі у дверях, які ведуть до надвору побачили ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , при цьому у правій руці ОСОБА_4 , знаходилася дерев`яна палиця, якою вона в подальшому нанесла кілька точечних ударів в область грудей ОСОБА_6 , який при цьому виставляв руки перед собою, щоб захиститися та таким чином ОСОБА_4 пошкодила йому палець лівої руки, з якої почала текти кров, після чого залишили будинок.

Даними протоколу проведення слідчого експеременту за участі потерпілого ОСОБА_6 від 23.12.2020 року та ілюстрованими таблицями з його відображенням, згідно якого 03.12.2020 року, колишня невістка, ОСОБА_4 , близько 19:00 год., перебуваючи у житловому будинку, належному потерпілому, дерев`яною палицею нанесла йому точечні удари. Під час проведення слідчого експеременту, ОСОБА_6 відтворив механізм та алгоритм нанесення йому ударів.

Даними протоколу огляду місця події від 04.12.2020 року, згідно якого об`єктом огляду являлося домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_2 . Вхід на територію вказаного домоволодіння здійснюється через металеву хвіртку. Навпроти входу знаходиться житловий будинок, вхід до якого здійснюється через дерев`яні двосторонні двері, шибка правих дверей, в нижній частині була відсутня. Защібка завісу в лівій частині дверях відломана та знаходилася на порозі, біля дверей. На правій створці дверей, з внутрішньої сторони в районі ручки виявлено слід, а саме нашарування речовини бурого кольору. При вході до будинку, у веранді ліворуч наявні двері, які ведуть до коридору житлового будинку, на яких зі сторони веранди присутнє нашарування речовини бурого кольору схоже на кров. Праворуч та ліворуч по коридору. присутні житлові кімнати будинку. Двері. що знаходяться праворуч на час огляду зачинені. На лудці вказаних дверей, на висоті 130 см. від рівня землі, виявлено нашарування речовини бурого кольору, схожої на кров. В стіні, що навпроти вхідних дверей, наявне дерев`яне вікно, яке на час огляду пошкоджене, а саме відсутня шибка. З даної кімнати, ліворуч здійснюється вхід до ще однієї кімнати будинку,двері якої на момент огляду були зачинені,біля ручки яких присутнє нашарування речовини бурого кольору. В даній кімнаті, навпроти вхідних дверей присутнє дерев`яне вікно. Оглядом вказаного вікна встановлено його пошкодження, а саме з внутрішньої сторони та зовнішньої скло на даному вікні пошкоджене. З зовнішньої сторони будинку, бія вказаного вікна, на землі, виявлено численні уламки скла. По ліву сторону домоволодіння межує з домоволодінням АДРЕСА_3 . вказані домоволодіння , будь яким парканом одне від одного не відгороджене. По ліву сторону від входу до житлового будинку присутня будівля літньої кухні. Навпроти входу до даного приміщення наявна невелика кількість деревини, серед якої наявні два уламки дерев`яної штахети.

Висновком експерта №137, згідно якого станом на 08.12.2020 року, у ОСОБА_6 , мали місце тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, синця на нігтьовій та середній фаланзі третього пальця лівої кисті, а також забійної рани на нігтьовій фаланзі третього пальця лівої кисті. а також забійної рани на нігтьовій фаланзі третього пальця лівої кисті. Виходячи з характеру та локалізації даних ушкоджень, зазначені ушкодження могли утворитися внаслідок неодноразової дії тупих твердих предметів, з обмеженою та відносно обмеженою контактуючою поверхнею, що могло мати місце за 3-7 днів до дати проведення експертизи.

За ступенем важкості тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на нігтьовій фаланзі третього пальця лівої кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я:

- забій м`яких тканин та синці до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими і, аналізуючи їх зміст, приходить до наступних висновків.

Так, суд вважає, часткове невизнання ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, є способом мінімізувати чи уникнути відповідальності за скоєне. Разом з тим, показання свідків, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони є чіткі, послідовні та узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема протоколом огляду місця події, протоколами слідчих експерементів та висновком експерта.

Згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі вказаного, суд приймає до уваги надану стороною обвинувачення ухвалу слідчого судді, про надання тимчасового доступу до речей і документів, так як вона містять інформативний характер, та підтверджує належність інших доказів та законність їх здобуття, однак вважає за можливе не вдаватися до її аналізу, оскільки даний доказ не містять даних про доведення чи спростування вини обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вчинене ОСОБА_4 діяння слід кваліфікувати:

- за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи;

- за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При обиранні виду та міри покарання суд враховує, що ОСОБА_4 вчинила кримінальні проступки. Також бере до уваги особу обвинуваченої, яка раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 доцільно призначити покарання у виді штрафу з врахуванням положення ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 382 КПК України,суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Бершадський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченим та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1