УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 10.03.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191 та ч.1 ст.333 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
21.102021 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 10.03.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191 та ч.1 ст.333 КК України.
В обґрунтування клопотань посилається на те, що Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.333 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що посадові особи ДП «Харківський машинобудівний завод «ФЕД», а також деякі особи з їх близького оточення, організували незаконну схему із заволодінням та розтратою товаро-матеріальних цінностей підприємства (авіаційної продукції), а також їх подальшим міжнародним переміщенням через державний та митний кордон України, з метою реалізації на територіях іноземних держав.
Досудовим слідством встановлено, що предметами розкрадання та подальшого продажу останніх за кордон, є: запасні частини, деталі та ремонтно-групові комплекти до насосів-генераторів та приводів-генераторів різних модифікацій, що є частинами легкого ударного вертольоту, та попередньо ідентифікуються, як товари, які за технічними характеристиками, описом, сферою використання та призначенням, відповідають товарам, зазначеним у Списку товарів подвійного використання, затвердженого постановою КМ України від 28.01.2004, №86.
За наслідком проведення слідчих (розшукових) заходів встановлено, що до вказаної протиправної діяльності причетний начальник механічно-сборочного цеху №11 ДП «Харківський машинобудівний завод «ФЕД» - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , який, спільно з іншими посередниками, шляхом зловживання службовим становищем, здійснює заволодіння та розтрату товарно-матеріальних цінностей, які перебувають на балансі ДП ХМЗ «ФЕД», а також сприяє ОСОБА_5 у виготовленні, підборці деталей (комплектуючих різного роду модифікацій), подальшому їх контрабандному переміщеню та реалізації.
19.10.2021, за результатом проведення обшуку у домоволодінні ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung» s/n НОМЕР_1 (imei НОМЕР_2 , imei2 НОМЕР_3 ) із сім-карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_4 , який може містити відомості (переписки) що мають значення для кримінального провадження.
За вказаних обставин, сторона обвинувачення вважає, на час досудового розслідування та судового провадження на вказані предмети та документи необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутністю, клопотання просив задовольнити. Неявка прокурора в судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Власник майна у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи за його відстуністю. Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.333 КК України.
19.10.2021 під час досудового розслідування даного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова проведено обшук у домоволодінні ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого вилучені речі та документи.
Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Тобто, згідно норм чинного законодавства, розглядаючи клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України, в разі повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Таким чином, згідно зі ч. 3 ст. 172 КПК України, передбачений законом строк в сімдесят дві години для усунення недоліків прокурором не порушено.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, вилучене в ході проведення обшуків має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення в цій частині довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешти майна в цій частині підлягають задоволенню.
При цьому, надаючи оцінку доводам представника власника майна щодо відсутності жодних взагалі підстав для накладення арешту на виявлене та вилучене під час обшуків майна, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів в підтвердження наведених доводів, у зв`язку з чим відхиляє доводи сторони захисту за необґрунтованістю та безпідставністю.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 10.03.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191 та ч.1 ст.333 КК України задовольнити.
Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000050 на вилучений 19.10.2021, під час проведення обшуку у домоволодінні ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung» s/n НОМЕР_1 (imei НОМЕР_2 , imei2 НОМЕР_3 ) із сім-карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_4 .
Визначити місцем зберігання предметів, зазначених у п. 1, кімнату речових доказів УСБУ в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 2.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя -