ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/113/22 Справа № 203/5598/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2021 року частково задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 лютого 2022 року включно, й визначено заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, що складає 681000 гривень із покладенням обов`язків, у випадку внесення застави, визначених ст. 194 КПК України.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції посилається на існування обґрунтованої підозри щодо підозрюваного, наявність у провадженні ризиків передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та врахувавши особу підозрюваного, який має на утриманні малолітню дитину, одружений, офіційно не працевлаштований, має вищу освіту, тяжкість злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років, необхідність проведення слідчих та інших процесуальних дій, а також те, що на теперішній час на розгляді в суді перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України, дійшов висновку, що необхідним запобіжним заходом, який має бути застосований до підозрюваного на цьому етапі досудового розслідування, є тримання під вартою із визначенням розміру застави, та неможливість застосуванням до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, визначити розмір застави від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник посилається на те, що ухвала постановлена з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Апелянт зазначає, що ризики встановленні слідчим суддею є необґрунтовані та нічим не підтверджуються, зокрема відсутні будь-які відомості про те, що такі ризики, як можливість скоїти нове кримінальне правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування є об`єктивно існуючими, та, на думку апелянта, посилання сторони обвинувачення на можливість підозрюваного впливати на свідків є необґрунтованим. Також, факт перебування обвинувального акту за ч. 2 ст. 289 КК України щодо ОСОБА_6 на розгляді в суді, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, не може слугувати підтвердженням існування ризиків, викладених у клопотанні слідчого.
При цьому, захисник указує, що на досудовому розслідування та під час судового розгляду підозрюваний жодного разу не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки, чим підтвердив свою бездоганну поведінку.
Також захисник вважає, що стороною обвинувачення не доведено обставин, які свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. Указує й на те, що слідчим суддею не враховано можливість обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з носінням електронного засобу контролю, що унеможливить пересування ОСОБА_6 поза контролем правоохоронних органів. Разом з тим, вказує, що слідчий суддя не надав належної оцінки тим обставинам, що підозрюваний має постійне місце мешкання, дружину та неповнолітнього сина.
Крім того, сторона захисту не погоджується з визначеним розміром застави у провадженні, який складає 681000 гривень, так як суд не враховував, що застосування застави не повинно буди надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища підозрюваного, оскільки це не є покаранням, а лише засобом забезпечення виконання ОСОБА_6 його процесуальних обов`язків. Також апелянт зазначає, що судом не було обґрунтовано, чому розмір застави визначений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не буде достатнім.
З огляду на викладене, апелянт вважає, що ухвала підлягає скасуванню, а запобіжний захід зміні на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього доказами підтверджується, що СВ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за
№ 30001569 від 14.12.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
20.12.2021 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 21.12.2021 йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Згідно матеріалів, долучених до клопотання, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_6 міг скоїти цей злочин.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував, ступінь тяжкості інкримінованого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу підозрюваного, який має на утриманні малолітню дитину, одружений, офіційно не працевлаштований, має вищу освіту та дійшов до обґрунтованого висновку про існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя об`єктивно і повно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики доведеними та такими, що об`єктивно існують, й для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що відповідає вимогам ст. 183 КПК України.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Разом з цим, твердження захисника в скарзі про те, що слідчий суддя не мотивував наявність та доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими, а та обставина, що в суді перебуває інше кримінальне провадження щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 289 КК України, враховується відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 178 КПК України, як наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та не є порушенням принципу презумпції невинуватості.
Посилання захисника на те, що слідчим суддею не було досліджено доказів, які вказують на недоцільність обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції розцінює як безпідставні, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами провадження, а тяжкість злочину та покарання, яке може бути призначено ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим, лише у виді реального позбавлення волі, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Доводи апелянта про те, підозрюваний ОСОБА_6 жодного разу не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки у іншому провадженні, колегія суддів вважає непереконливими для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки належна процесуальна поведінка є його обов`язком.
Разом із цим, надаючи оцінку доводам захисника щодо визначеного судом розміру застави, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Разом з тим, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, у зв`язку з чим доводи захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді в частині визначеного розміру застави, не ґрунтуються на доказах у провадженні, а тому не підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладені обставини у сукупності, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб в сумі 681000 грн., яку встановив слідчий суддя, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та такий розмір не є завідомо непомірним для підозрюваного.
На переконання колегії суддів, постановляючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які, в силу вимог ст. 182 КПК України, можуть вплинути на висновки слідчого судді.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення слідчого судді, яке зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4