Справа № 450/336/22 Провадження № 1-кс/450/282/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2022 р. слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000016 від 16.01.2022 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей, не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,-

в с т а н о в и в:

Слідчим відділенням ВП №3 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000016 від 16.01.2022 року, щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

21.03.2022 року через канцелярію суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000016 від 16.01.2022 року, про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 25.04.2022 року включно із визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років із конфіскацією майна.

В ході досудового слідства встановлено достатність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкодити кримінальному правопорушенню іншим чином, не працюючий, а тому може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані із збутом наркотичних засобів з метою отримання прибутку. Ризики, які слугували підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави продовжують існувати, а тому просить даний строк продовжити.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задоволити, з підстав наведених у ньому. Зазначили, що на даний час вказані ризики актуальність не втратили, тому вважають, що застосування до ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого), не забезпечить належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні щодо запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили, просили відмовити в його задоволенні та просили застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників провадження щодо клопотання слідчого, проаналізувавши матеріали клопотання про продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу, та перевіривши додані до клопотання матеріали вважаю, що клопотання про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, які відносяться до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років із конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.01.2022 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 24 березня 2022 року включно із визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень.

Як встановлено з матеріалів клопотання. враховуючи те, що двомісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000016 від 16.01.2022 року завершити розслідування було неможливо з огляду на складність кримінального провадження, постановою керівника Пустомитівської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 18.03.2022 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 25.04.2022 року.

За правилами частин 1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) незаконно впливати на понятих, експертів у цьому кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, схилення їх до зміни даних показань з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, що свідчить про неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України;

2) переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, так як підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від 6 до 10 років, яке згідно вимог чинного кримінального законодавства обумовлює застосування до підозрюваного реальної міри покарання у виді позбавлення волі у разі встановлення його винуватості, що свідчить про неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_5 до втечі та переховування.

3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний не працює, не має постійного заробітку, тому для отримання прибутку може продовжувати збувати наркотичні засоби, що свідчить про неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України;

4) перешкодити кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, що свідчить про неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Окрім цього, враховуючи тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже само по собі може бути підставою та мотивом підозрюваного ОСОБА_5 то втечі, оскільки до вказаних обставин (ризиків) також безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх владних повноважень на певних територіях та погіршує криміногенну обстановку у зв`язку із введеним військовим станом та початком війни Російської Федерації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022.

Крім того, встановлені судом ризики при обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зникли і навіть не зменшилися.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою слідчий суддя виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та впливу на свідків.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування підозрюваному ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного та враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , за які зокрема, санкцією ч. 2 статті 307 КК України, передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років із конфіскацією майна, зважаючи на дані про особу підозрюваного, судимість, його майновий стан, відсутність офіційного працевлаштування, а також на ризики переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, імовірність вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, що виключає можливість уникнення встановлених судом ризиків шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до переконання про обгрунтованість клопотання слідчого та необхідність у продовженні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування із визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб оскільки, інший, менш суворий запобіжний захід не усуне ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 16.01.2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави щодо ОСОБА_5 ,- задоволити.
Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 25 квітня 2022 року включно із визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У випадку внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч.4 ст.202 КПК України.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 передбачені ст. 194 КПК України обов`язки, а саме:
1. прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;
2. невідкладно повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну місця свого проживання та про зміну місця роботи;
3. без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду не покидати територію Львівського району;
3. утримуватися від спілкування із свідками, експертами по даному кримінальному провадженні, та іншими особами, визначеними слідчим та прокурором.
У разі невиконання підозрюваним обов`язків, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.
Ухвала про продовження строку запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.
Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, адвокату, підозрюваному та скерувати начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1