Ухвала

іменем України
16 листопада 2021 року

м. Київ
справа № 740/5347/20

провадження № 51- 3944 км 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Чернігівського апеляційного суду від 15 червня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001299, щодо ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
За вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 3 березня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 3 грудня 2020 року більш суворим покаранням за цим вироком ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю три роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Чернігівський апеляційний суд скасував вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та 15 червня 2021 року ухвалив свій вирок, яким призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ч. 4 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 3 грудня 2020 року більш суворим покаранням за цим вироком призначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

В решті вирок суду першої інстанції залишив без змін.

До початку судового розгляду кримінального провадження від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 надійшло до Верховного Суду клопотання про відмову від касаційної скарги та закриття касаційного провадження (вх. № 25696/0/170-21 від 15 листопада 2021 року).
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, перевіривши матеріали цього провадження, колегія суддів дійшла такого.
Згідно з положеннями ст. 432 КПК порядок здійснення відмови від касаційної скарги врегульовано ст. 403 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 403 КПК особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного розгляду.
Оскільки судові рішення щодо ОСОБА_6 , крім прокурора, не було оскаржено іншими особами, касаційне провадження за його касаційною скаргою підлягає закриттю відповідно до ч. 2 ст. 403 КПК.
Керуючись статтями 403, 432, 434, 441 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 на вирок Чернігівського апеляційного суду від 15 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 закрити.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3