У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/6503/21

№ 1-кп/183/1301/21

20 вересня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000253 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

16.09.2021 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000253 від 11.12.2014 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.09.2021 року у вказаному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України першочерговим завданням підготовчого судового засідання є вирішення питання про можливість призначення судового розгляду, у зв`язку з чим, суд з`ясовує, чи наявні підстави для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 314 КПК України.

З цією метою, у підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано думку учасників судового провадження щодо вказаних питань.

До початку підготовчого судового засідання від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення 08 жовтня 2014 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Прокурор підтримав заявлене обвинуваченим клопотання, також просив суд звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання обвинуваченого, дослідивши матеріали провадження, дійшов такого висновку.

За змістом обвинувального акта ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у тому, що 28 березня 2014 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 66 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду заступника командира бойової машини - навідника - оператора 8 парашутно-десантної роти 3 парашутно- десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Однак ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників 15 червня 2014 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , та заявив про місце свого знаходження до органів військового управління лише 08 жовтня 2014 року, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 15 червня 2014 року старший солдат ОСОБА_4 умисно, без поважних причин, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно перебував за її межами до 08 жовтня 2014 року.

Вказані дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Статтею 49 КК України встановлено, зокрема, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція ч. 3 ст. 407 КК України «Самовільне залишення військової частини або місця служби» (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

За змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового кримінального правопорушення, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За ч. 3 ст. 285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Судом встановлено, що вчинене 08 жовтня 2014 року ОСОБА_4 кримінальне правопорушення належить до нетяжких злочинів, а відтак строки давності сплили 08 жовтня 2019 року.

Також судом роз`яснено обвинуваченому, що за фактом самовільного залишення військової частини, за яким згідно з обвинувальним актом він обвинувачується, закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності, із чим він погодився та не вимагав здійснювати провадження в повному обсязі в загальному порядку.

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_4 з моменту вчинення ним кримінального правопорушення і до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не ухилявся від досудового слідства та суду, а також не вчинив нового кримінального правопорушення.

Отже, суд вважає, що на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності слід звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене 08 жовтня 2014 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити кримінальне провадження, зокрема, у випадку встановлення підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд, встановивши наявність передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене 08 жовтня 2014 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, а також врахувавши відсутність заперечень зі сторони обвинуваченого, доходить висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-288, 314, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000253 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Повний текст ухвали складено і оголошено 22 вересня 2021 року о 12 годині 45 хвилин.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1