ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/675/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3154/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 22 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 22 вересня 2021 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 20.11.2021 року, залишено без змін раніше визначений розмір застави, що становить 1 135 000 гривень.
Захисник обвинуваченого, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з 22.00 до 06.00 години та покласти на обвинуваченого відповідні процесуальні обов`язки. В іншому випадку просить зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 190 320 гривень.
Обгрунтовуючи свої вимоги адвокат зазначає, що прокурор не наводить підстав для продовження тримання під вартою. Обвинувачений частково визнає вину у вчиненому, співпрацював з органом досудового розслідування, судимості відсутні, має місце реєстрації та проживання, хоч офіційно не працевлаштований, але його робота пов`язана із реалізацією автомобільних запчастин, до затримання проживав з дружиною та трьома малолітніми дітьми. Обвинувачений має захворювання, його мати має онкологічне захворювання, проблеми зі здоров`ям мають його дружина та донька, що потребує лікування та постійного спостереження. Прокурор не привів об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, вважає, що є підстави для зменшення розміру застави, оскільки майновий стан обвинуваченого не був належним чином врахований, а суми, нібито зароблені обвинуваченим вчиненням злочину про які зазначає прокурор, не підтверджені. Виходячи зі змісту обвинувального акту загальна сума не налічує і 10.000 гривень. Визначена судом сума є завідомо непомірною для обвинуваченого. Вказує, що зміна запобіжного заходу значно прискорить судовий розгляд.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Встановлено, що ОСОБА_8 на даний час обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, з чим погоджується колегія суддів та не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох умисних злочинів, один з яких є особливо тяжким. Враховуючи, що досудовим розслідування встановлено вчинення неодноразових дій щодо збуту психотропних речовин, існують достатні підстави вважати, що обвинувачений у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, у клопотанні про продовження запобіжного заходу стороною обвинувачення зазначено, що факт незаконного впливу обвинуваченого на свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтверджується показами останніх, які були допитані як свідки. На підтвердження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, також вказує те, що обвинувачений фактично проживає в одному населеному пункті зі свідками. Даних про наявність у обвинуваченого законних джерел заробітку суду не надано. Захисник вказує, що останній хоч офіційно і непрацевлаштований, але його робота пов`язана із реалізацією автомобільних запчастин. Проте на підтвердження вказаних доводів суду не було надано жодних доказів. Наявність у останнього родини, дітей не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення та кількість інкримінованих епізодів злочинних дій. Наявність захворювань у матері обвинуваченого, його дружини не мінімізує встановлених ризиків та не гарантує дотримання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений частково визнає вину у вчиненому, співпрацював з органом досудового розслідування можуть бути враховані судом першої інстанції під час прийняття остаточного рішення.
Апеляційний суд враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій. Ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав, тому враховуючи обсяг обвинувачення, тяжкість інкримінованих дій, кількість вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, колегія суддів на цей час не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Щодо визначеного судом розміру застави, то колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у таких межах: від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Один з інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, передбачений ч. 1 ст. 306 КК України, є особливо тяжким. Разом з тим, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з плином часу зменьшуються. На даний час виключність випадку, яка була підставою для визначення розміру застави, який перевищує розмір, визначений у статті, не є настільки актуальною як була раніше. До того ж, стороною обвинувачення не обгрунтовано необхідність продовження застави в розмірі, який перевищує визначений у законі розмір. У зв`язку із наведеним колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних вимог адвоката та з урахуванням обсягу обвинувачення для забезпечення виконання процесуальних обов`язків достатнім буде визначення застави в максимальному розмірі, який відповідає п.3 ч. 5 ст. 182 КК України, що становить 681 000 (шістсот вісімдесят одна тисяча) гривень.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 22 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 в частині залишення без змін раніше визначеного розміру застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1135000 гривень, скасувати. Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 (шістсот вісімдесят одна тисяча) гривень.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді