Справа №642/20/22
Провадження №1-кс/642/101/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря- ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову про визнанні потерпілим, -
ВСТАНОВИВ:

04 січня 2022 року заявник звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 від 19 листопада 2021 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні в кримінальному провадженні № 0000074 від 13.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 385 КК України, зобов`язати слідчого розпочати та провести належне досудове розслідування; зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтава ( з дислокацією в м.Харків), уповноваженого на проведення даного Досудового провадження, визнати його потерпілим та допитати в статусі потерпілого, а також ознайомити його з матеріалами провадження та надати контакти та адресу органу досудового слідства.
В обґрунтування скарги зазначено, що 19 листопада 2021 року старший слідчий Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава, ОСОБА_4 виніс постанову, якою відмовив ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000074 від 13.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 385 КК України. Заявник вважає вказану постанову передчасною, невмотивованою, винесеною з порушеннями вимог ст. 55 КПК України, з ігноруванням практики Європейського суду з прав людини, а тому просить скаргу задовольнити.
Заявник в судовому засіданні 10.01.2022 доводи скарги підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду скарги.
Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення скарги з наступних підстав.
Пунктом 5 ч. 1ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Судом встановлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000074 від 13.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 385 КК України.
18.10.2021 ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000074 від 13.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 385 КК України.
19 листопада 2021 року постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № №0000074 від 13.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 385 КК України відмовлено у визнані потерпілим ОСОБА_3 .
Згідно постанови слідчого, на даному етапі проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні відсутні підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілим.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин- надсилається їй.
Постанова слідчого в кожному випадку має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати вимогам кримінального процесуального закону, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Так, виходячи з змісту п.2 ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України, постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Наявність чи відсутність моральної чи матеріальної шкоди, розмір такої шкоди підлягають доведенню під час досудового розслідування, під час якого заявник повинен користуватися всіма правами потерпілого: заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо заподіяної шкоди, тощо.
Отже, винесена слідчим постанова невмотивована та в ній не наведено обґрунтування висновків, тому заявлені по скарзі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання.
Згідно постанови Пленуму ВССУ від 03 червня 2016 року «Про практику вирішення слідчими суддями питань, пов`язаних із слідчими (розшуковими) діями» зазначено, що здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні є обов`язком слідчого судді та про те, що відповідно до ч. 2 ст.307 КПК слідчий суддя за результатами розгляду скарги може постановити ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого, прокурора; 2) зобов`язання вчинити певну дію; 3) зобов`язання припинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення без відповідної мотивації.
Доводи скаржника в ході розгляду справи спростовані не були, а тому слід скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 19.11.2021 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.
Щодо вимог скарги в частині зобов`язання слідчого розпочати та провести належне досудове розслідування; зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтава ( з дислокацією в м.Харків), уповноваженого на проведення даного Досудового провадження, визнати його потерпілим та допитати в статусі потерпілого, а також ознайомити його з матеріалами провадження та надати контакти та адресу органу досудового слідства, суд зазначає, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від 16.12.2021 у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, під час розслідування кримінальних справ - відмовити.
Частиною 3 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307,309,372,376 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову про визнанні потерпілим задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 19.11.2021 року в кримінальному провадженні № 0000074 від 13.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 385 КК України, про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.
В іншій частині вимоги скарги залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1