УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2021 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту з майна, -
Учасники процесу:
адвокат - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 ,звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування арешту з майна, накладеного постановою Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 20.06.2011 року, мотивуючи наступним.

ОСОБА_3 за результатами прилюдних торгів набув право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,08 га за адресою Одеська область, Лиманський район, Фонтанська сільська рада кадастровий номер :01:001:1453.

Вказана земельна ділянка раніше належала ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 02.07.2008 року та посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області № 1321.

Після придбання вищезазначеної земельної ділянки ОСОБА_3 стало відомо, що постановою Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 20.06.2011 року б/н, накладено арешт на земельну ділянку площею 800 кв.м. за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільрада кадастровий номер :01:001:1453.

На теперішній час, наявність накладеного арешту перешкоджає ОСОБА_3 в повній мірі користуватися своїм майном.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема в ухвалі від 17.01.2017 року у справі №569/7717/16-к він зазначив таке: «Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень. Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом. Встановлене законодавством право на апеляційне оскарження судових рішень є складовою права кожного на судовий захист, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина. Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

07.02.2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було підготоване «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження», викладене у формі Роз`яснення, у п п. 2 п. 2.6. якого йдеться про наступне: «щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особи, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 , підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Прокурор до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, заслухав думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, встановлено, що відповідно до акту приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області ОСОБА_6 про реалізацію предмета іпотеки від 12.01.2021 р., ОСОБА_3 видано акт на підставі протоколу проведення електронних торгів №517495 від 18.12.2020 р., щодо придбання земельної ділянки, загальною площею 0,08 га за адресою Одеська область, Лиманський район, Фонтанська сільська рада кадастровий номер :01:001:1453. Акт приватного виконавця є підставою для видачі нотаріусом відповідного свідоцтва, що підтверджує право власності набувача ОСОБА_3 .

Вказана земельна ділянка раніше належала ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 02.07.2008 року та посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області № 1321.

Також, 12.01.2021 року постановою про зняття арешту з реалізованого майна приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області ОСОБА_6 , знято всі арешти та заборони на відчуження, накладені відділом державної виконавчої служби з земельної ділянки загальною площею 0,08 га за адресою Одеська область, Лиманський район, Фонтанська сільська рада кадастровий номер :01:001:1453.

Після придбання вищезазначеної земельної ділянки, ОСОБА_3 стало відомо, що постановою Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 20.06.2011 року б/н, накладено арешт на земельну ділянку площею 800 кв.м. за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільрада кадастровий номер :01:001:1453 (реєстраційний номер обтяження: 11326317 від 24.06.2011 року).

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
При цьому, заборона розпорядження майном, призводить до порушення Конституційних прав його власника.

Згідно п. 9 Перехідних положень КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до ст. 126 КПК України (ред. 1960 р.), за правилами якого було прийнято рішення про арешт майна, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Щодо осіб, які не є підозрюваними та обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Однак, прокурором підтверджень того, що на теперішній час у кримінальному провадженні, в рамках якого накладено арешт на земельну ділянку площею 800 кв.м. за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільрада кадастровий номер :01:001:1453, ОСОБА_3 , повідомлено про підозру або він є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, або до нього заявлено цивільний позов з боку будь-якої юридичної або фізичної особи, суду надано не було.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

07.02.2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було підготоване «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження», викладене у формі Роз`яснення, у п п. 2 п. 2.6. якого йдеться про наступне: «щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчуджуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 р.).
Враховуючи те, що ОСОБА_3 позбавлений можливості розпорядження майном, яке йому належить, суд приходить до висновку, що необхідність в застосуванні арешту майна накладеного постановою Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 20.06.2011 року б/н, як заходу забезпечення кримінального провадження, на теперішній час відпала, в зв`язку з чим арешт підлягає скасуванню.

Керуючись п. 9 Перехідних положень КПК України (ред. 2012 р.) ст.ст. 170-174, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 20.06.2011 року б/н, а саме з земельної ділянки площею 800 кв.м. за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільрада кадастровий номер :01:001:1453 (реєстраційний номер обтяження: 11326317 від 24.06.2011 року).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: