Провадження № 1-кп/727/36/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження №0003304 від 23.11.2021 року
відносно
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Чернівці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця м. Чернівці, проживаючого за адресою

АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,
-Встановив :
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили умисний корисливий злочин при наступних обставинах:
Так ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_5 , 22.11.2021 близько 12 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 діючи умисно, протиправно, переслідуючи корисливу мету направлену на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрали частину металевої огорожі (металобрухт) вагою 51 кг., загальною вартістю 357 грн., що належить ОСОБА_6 , після чого із викраденим з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 357 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке ставиться йому в провину, визнав повністю і суду надав показання про те, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах, разом з своїм товаришем ОСОБА_4 вчинив крадіжку металевої огорожі, тому що хотів продати її і за виручені гроші купити випивку та продукти харчування. У вчиненому щиро кається, просить суворо його не карати.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке ставиться йому в провину, визнав повністю і суду надав показання про те, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах вчинив злочин. У вчиненому щиро кається, просить суворо його не карати.
Відповідно до ч.3 ст.56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право: 1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; 2) брати участь у судовому провадженні.
Судом було вжито необхідних заходів з метою надання потерпілому ОСОБА_6 можливості реалізувати зазначені права. Однак потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`явився, попередньо надавши суду розписку, в якій зазначає, що претензій до обвинувачених він не має.
Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченогоОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.

Також органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченогоОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинивтаємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких. Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий; значиться зареєстрованим в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері з діагнозом «вживання алкоголю зі шкодою для здоров`я»; не перебуває на обліку у лікаря психіатра.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування збитку.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України , відсутні.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких. Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий; значиться зареєстрованим в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері з діагнозом «гостра алкогольна інтоксикація»; не перебуває на обліку у лікаря психіатра.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування збитку.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України , відсутні.
Статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція), дотримання принципу верховенства права є однією з умов демократичного суспільства.
Зокрема, п. 1 ст. 5 Конвенції зазначено: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».
У справі «Гарькавий проти України`Європейський суд з прав людини зазначив, що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція.
Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненному злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особи винних, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченим покарання в межах санкції статті обвинувачення.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Крім того, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливе без ізоляції їх від суспільства, застосувавши відносно них ст.ст.75,76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.
Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання обвинувачених за вчинені протиправні діяння, а й для їх виправлення.
Долю речових доказів по справі, суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі .

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік і шість місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік шість місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:
-диски DVD-R залишити у матеріалах кримінального провадження.
- металобрухт, у вигляді металевої огорожі, вагою 51 кг, що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити у власності останнього.
На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1