Справа №295/401/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0000066 від 03.04.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, маючого на отриманні двоє малолітніх дітей, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді старшого розвідника-оператора розвідувального відділення розвідувального взводу 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 12 березня 2018 року о 08 годині не з`явився вчасно на службу до оперативної групи військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася в пункті постійної дислокації військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 04 квітня 2018_року, коли прибув до оперативної групи військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , чим закінчив вчинення злочину.

Окрім цього, старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на указаній посаді у військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 10 серпня 2018 року о 08 години, повторно, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 01 грудня 2021 року, коли прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , чим закінчив вчинення злочину.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно вчинив злочин за обставин, зазначеному в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому показав, що щиро розкаюється у вчиненні кримінального правопорушення, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Показав, що нез`явився вчасно на службу без поважних причин з 12 березня 2018 року по 04 квітня 2018_року та з 10 серпня 2018 року по 01 грудня 2021 року. Просив суворо не карати.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (злочині), суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є його щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України відсутні.

При цьому суд враховуєте, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, час на протязі якого був відсутній без поважних причин на службі, критично ставиться до вчиненого, приймав участь в антитерористичній операції в 2017 році, характеризується посередньо, має повну середню освіту, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, особисте прибуття на військову службу та раніше не судимий.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання в межах санкції статті із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч. 4 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені такі обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя: ОСОБА_1