УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2019 року у кримінальному провадженні № 00000107, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2019 року у кримінальному провадженні № 00000107, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України, на: нежитлове приміщення, група приміщень № 5, 5а, 5б (спортивний комплекс з кафе та офісними приміщеннями), загальною площею 1014,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Герої Сталінграду, буд. 12-Г, приміщення 5, 5а, 5б, реєстраційний номер об`єкта: 000; нежитлове приміщення 1-го поверху (блок № 3), загальною площею 117,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 000; реєстраційний номер об`єкта000; квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта: 000; нежитлове приміщення № 3, літ. А, корп. 4, секція 5-6 (1 поверх), загальною площею 167,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта: 000; нежитлові приміщення з № 1 по № 5 (групи приміщень № 65), з № 1 по № 16 (Групи приміщень № 66), літ. А, загальною площею 267 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта: 000; нежитлові приміщення з № 1 по № 16 (групи приміщень № 78), загальною площею 257,2кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта: 000.

У судове засідання адвокат ОСОБА_4 не з`явився, однак 21.07.2021 подав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що вказане клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду клопотання повідомлявся належним чином, на електронну пошту суду направив пояснення в яких серед іншого зазначив, що ОСОБА_6 знаходиться в міжнародному розшуку, а підстави для скасування арешту відсутні з огляду на те, що вказаний арешт накладався з метою подальшої конфіскації майна.
З метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутність сторін.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №00000107, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України, під процесуальним керівництвом Київської міської прокуратури.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі № 752/5175/16-к (провадження № 1-кс/752/4266/19), клопотання прокурора Прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 00000107, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України, задоволено та накладено арешт, в тому числі на нежитлове приміщення, група приміщень № 5, 5а, 5б (спортивний комплекс з кафе та офісними приміщеннями), загальною площею 1014,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Герої Сталінграду, буд. 12-Г, приміщення 5, 5а, 5б, реєстраційний номер об`єкта: 000; нежитлове приміщення 1-го поверху (блок № 3), загальною площею 117,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 000; реєстраційний номер об`єкта 000; квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта: 000; нежитлове приміщення № 3, літ. А, корп. 4, секція 5-6 (1 поверх), загальною площею 167,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка Марашала, буд. 29, корп. 4, приміщення 3, реєстраційний номер об`єкта: 000; нежитлові приміщення з № 1 по № 5 (групи приміщень № 65), з № 1 по № 16 (Групи приміщень № 66), літ. А, загальною площею 267 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Оболонська набережна, буд. 3, корп. 2, реєстраційний номер об`єкта: 000; нежитлові приміщення з № 1 по № 16 (групи приміщень № 78), загальною площею 257,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта: 000.

У відповідності до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2019, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що при розгляді клопотання встановлено достатньо даних для висновку, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Згідно із абз.2 ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Так, слідчим суддею враховано, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000107 здійснюється з 28.01.2014, а відомостей про проведення будь-яких дій з арештованим майном слідчому судді стороною обвинувачення надано не було.
Крім того, слідчим суддею встановлено, що власником зазначеного в клопотанні майна є ОСОБА_3 , яка набула вказане майно на електронних торгах організованих ДП «Сетам».
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 на законних підставах набула у свою власність зазначене в клопотанні нерухоме майно, підозра ОСОБА_3 в рамках вказаного кримінального провадження не пред`явлена, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання власника майна та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчому судді не надано, у зв`язку з чим, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими, а саме клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ :
Клопотання - задовольнити.
Скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 14.05.2019 на нежитлове приміщення, група приміщень № 5, 5а, 5б (спортивний комплекс з кафе та офісними приміщеннями), загальною площею 1014,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Герої Сталінграду, буд. 12-Г, приміщення 5, 5а, 5б, реєстраційний номер об`єкта: 000; нежитлове приміщення 1-го поверху (блок № 3), загальною площею 117,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 000; квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта: 000; нежитлове приміщення № 3, літ. А, корп. 4, секція 5-6 (1 поверх), загальною площею 167,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка Марашала, буд. 29, корп. 4, приміщення 3, реєстраційний номер об`єкта: 000; нежитлові приміщення з № 1 по № 5 (групи приміщень № 65), з № 1 по № 16 (Групи приміщень № 66), літ. А, загальною площею 267 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, Оболонська набережна, буд. 3, корп. 2, реєстраційний номер об`єкта: 000; нежитлові приміщення з № 1 по № 16 (групи приміщень № 78), загальною площею 257,2кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта: 000.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1