Справа № 154/842/22
Номер провадження 1-кп/167/52/22
У Х В А Л А

22 березня 2022 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинуваченої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000620, щодо ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нововолинську Волинської області, громадянки України, раніше судимої вироками Володимир-Волинського міського суду Волинської області: від 25 січня 2005 року за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, від 22 липня 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді 200 годин громадських робіт, від 30 січня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді арешту на строк 4 місяці, від 28 лютого 2020 року за ч. 2 ст. 389 КК до покарання у виді арешту на строк 4 місяці, проживає в АДРЕСА_1 ), обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого пунктами 4, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК,
в с т а н о в и в :

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 17 березня 2022 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за пунктами 4, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК передано на розгляд до Рожищенського районного суду Волинської області.
З копії ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області (справа № 161/3165/22, провадження № 1-кс/161/1453/22) слідує, застосований відносно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено на строк до 24 березня 2022 року включно у зв`язку з наявністю ризиків переховування від органу досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілу та свідків, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушеннята вчинення іншого кримінального правопорушень.

До суду від прокурора ОСОБА_8 надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 на 60 днів у зв`язку з продовженням існування ризиків, які були заявлені стороною обвинувачення під час обрання запобіжного заходу. Зазначає про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення яких передбачена відповідальність у виді позбавлення волі від 7 до 15 років або ж довічне позбавлення волі. Тому, тяжкість покарання може спонукати обвинувачену переховуватися від суду. Ризик знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, аргументується тим, що на стадії досудового розслідування невстановлене місцезнаходження проніжки стільця, якою могли бути заподіяні тілесні ушкодження потерпілому, а тому, перебуваючи на свободі, обвинувачена може знищити або спотворити цей речовий доказ та інші предмети та сліди, що матимуть доказове значення. Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків обгрунтовується тим, що свідки у кримінальному провадженні та обвинувачена є жителями одного населеного пункту, тому остання з метою уникнення кримінальної відповідальності може вживати заходів щодо зміни або відмови від наданих ними показів. Доводи про існування ризику вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення обгрунтовує наявністю у ОСОБА_5 незнятих та непогашених судимостей за вчинення умисних корисливих злочинів.

Прокурор ОСОБА_8 підтримав таке клопотання та з викладених у ньому підстав просив його задовольнити.
Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження строку тримання під вартою. Крім того, адвокат ОСОБА_6 вказував, що обвинувачена тривалий час перебуває під вартою і на даний час досудове розслідування в кримінальному провадженні закінчено, усі необхідні слідчі дії проведені, а тому існування заявлених прокурором ризиків вважає недоведеним. Просив відмовити у клопотанні прокурора та вважав за можливе застосувати відносно обвинуваченої більш м`який запобіжний захід. Обвинувачена ОСОБА_5 зазначала, що у разі зміни застосованого до неї запобіжного заходу належно виконуватиме свої процесуальні обов`язки.
Потерпіла ОСОБА_7 висловила міркування про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, заслухавши доводи прокурора, обвинуваченої та її захисника, думку потерпілої, дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Вимогами ч. 1 ст. 177 КПК передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд зауважує, що на зазначеній стадії кримінального провадження оцінці підлягають характер, тяжкість та наслідки інкримінованогокримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування чи продовження запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку застосованого до обинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику переховування обвинуваченої від суду. Такий висновок грунтується на тому, що ОСОБА_5 непрацевлаштована, міцних соціальних зв`язків не має і обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому, в разі визнання її винуватою, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. Така обставина, як усвідомлення тяжкості покарання, може спонукати обвинувачену

ОСОБА_5 переховуватися від суду та планувати втечу.

При перевірці наявності ризику впливу на свідків суд враховує встановлену кримінальним процесуальним законом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілим у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому

ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Наведене свідчить, що ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом від них показань та дослідження їх судом.

Тому, зважаючи, що на момент вирішення питання про продовження строку застосованого запобіжного заходу судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, судом не заслухано показань потерпілої та свідків, відтак є необхідність врахування й ризику незаконного впливу з боку обвинуваченої на свідків у даному кримінальному провадженні, показання яких є необхідними для його розгляду в суді.

Суд також визнає доведеним прокурором існування ризику вчинення обвинуваченою інших кримінальних правопорушень, оскільки такий висновок ґрунтується на наявності у ОСОБА_5 незнятих та непогашених судимостей за вчинення умисних, зокрема й корисливих кримінальних правопорушень. Така обставина, в сукупності із відсутністю в обвинуваченої самостійних легальних джерел доходу, свідчить про обґрунтованість ризику можливості вчинення обвинуваченою нового кримінального правопорушення.

Водночас у судовому засіданні прокурором не доведено існування ризику знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів (домашній арешт, застава, особиста порука та особисте зобов`язання) не буде дієвим для запобігання вищезазначених ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої. На цій підставі суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_6 щодо можливості застосування обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який.

Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою викликане інтересами дієвості кримінального провадження, з метою запобігання можливостям обвинуваченої переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому, враховуючи, окрім наведеного, дані щодо особи обвинуваченої, ступінь тяжкості злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , наявність незнятих та непогашених судимостей, відповідно до норми п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК є підстави для продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, беручи до уваги вимоги пунктів 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК, оскільки
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини, тому суд, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК, одночасно із продовженням строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначає розмір застави.
Керуючись статтями 110, 177, 178, ч. 3 ст. 331, ч. 2 ст. 369 КПК, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_8 задовольнити.
Застосований відносно обвинуваченої ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити на строк
60 (шістдесят) днів до 20 травня 2022 року включно.
Дата оголошення повного тексту ухвали: 23 березня 2022 року об 11 год. 45 хв.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3