ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/1699/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/1071/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2021 року, якою відмовлено в задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 засудженого вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.11.2015 року за ст. 115 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд зазначив, що чесне ставлення до праці ОСОБА_7 знайшло своє підтвердження, однак його поведінка протягом всього часу відбування покарання не була сумлінною. Тому підстав для його умовно- дострокового звільнення не встановлено.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати . Ухвалити нове рішення, яким засудженого ОСОБА_7 звільнити умовно-достроково від відбування покарання.
Вказує, що ухвала суду є необгрунтованою та протиправною.
ОСОБА_7 відбув частини призначеного покарання , а тому має право звернутися до суду із клопотанням про умовно дострокове звільнення.
Судом не було фактично враховано, що засуджений має заохочення , сумлінно виконував вимоги правил внутрішнього трудового розпорядку та всі вимоги адміністрації.
ОСОБА_7 став на шлях виправлення та виявив бажання працювати. На даний час працевлаштований робітником їдальні, зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, проходить курс лікування від наркотичної залежності .
Повністю визнав свою вину та щиро покаявся.
Засуджений має дружину та двох неповнолітніх дітей, яким потрібна допомога.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та звільнити його умовно- достроково.
Вказує, що усвідомив скоєне. Має двох неповнолітніх х дітей та дружину, яким потрібна допомога .
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Засуджений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог захисника.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадженнята доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.11.2015 року за ст. 115 ч.1 КК України у виді 9 років позбавлення волі.
Початок строку 08.05.2015 року. Кінець строку 03.08.2023 року.
На день звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відбув 3/4 частини призначеного покарання.
Зі змісту характеристики видно, що за період відбування покарання засуджений характеризується задовільно. Працевлаштований робітником їдальні.
З представниками установи ввічливий. На заходи виховного впливу реагує.
Згідно вироку має позов, але постанови про відкриття виконавчого провадження до установи не надходило.
У травні 2021 року комісією установи виконання покарання було відмовлено у зверненні до суду із поданням про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 як особі, яка не довела свого виправлення.
Вбачається, що на засудженого 27 разів накладалися дисциплінарні стягнення, зокрема у виді догани, суворої догани, ДІЗО. На теперішній час дисциплінарні стягнення зняті та погашені, проте ці відомості свідчать, що поведінка засудженого протягом всього часу відбування покарання не була сумлінною.
За час відбування покарання ОСОБА_7 отримав 6 заохочень.
Із матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів.
Покарання за попередніми вироками йому призначалися з іспитовим строком , він раніше умовно- достроково звільнявся від відбування призначеного покарання.
Нівелюючи гуманне ставлення зі сторони держави, пов`язане із застосуванням відносно нього інституту звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та умовно- дострокового звільнення ОСОБА_7 , як видно, продовжив вчиняти злочини, що свідчить про відсутність у нього дійсного наміру та бажання виправитися та готовності до правомірного способу життя.
Наразі він відбуває покарання за особливо тяжкий злочин проти життя людини скоєний у невідбутого покарання за попереднім вироком, що вказує на підвищену суспільну небезпечність особи засудженого та його схильність до скоєння кримінально-караних діянь.

Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, відомості про тяжкість вчиненого ним злочину та його суспільну небезпечність, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .
На переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Умовно-дострокове звільнення засудженого застосовується лише у разі доведення його виправлення, тобто досягнення мети покарання, як на тому вірно наголошує суд першої інстанції.
Відсутність у засудженого діючих дисциплінарних стягнень не можна визнати тим чинником, який беззаперечно доводить його виправлення.
Дотримання умов режиму відбування покарання є мірою необхідної поведінки, обов`язком особи, засудженої до відбування покарання у виді позбавлення волі.
Наявність невеликої кількості заохочень у засудженого, відбуття ним визначеної законом частини строку покарання, дотримання умов режиму відбування покарання, не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування ст. 81 КК України, оскільки ці відомості, як вже було зазначено, підлягають врахуванню у сукупності з відомостями про тяжкість вчиненого засудженим злочину, його суспільною небезпечністю та репутацією особи засудженого в цілому за весь час відбування покарання.
Посилання апелянтів на те, шо засуджений має дружину та двох неповнолітніх дітей як на підставу для застосування ст. 81 КК України колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки ці відомості не є тими обставинами, які безпосередньо пов`язані з процесом відбування засудженим покарання та жодним чином не підтверджують процес виправлення засудженого, а тому не можуть бути визнані підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.
Сам факт працевлаштування засудженого не є достатнім для висновку про його виправлення .
Твердження про те, що судом не було враховано визнання вини та щире каяття засудженого колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ці обставини враховуються судом при визначенні виду та міри покарання, і не впливають на висновок про те, що засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення на час звернення із заявою про застосування до нього умовно- дострокового звільнення.
Доводи апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини та належним чином не мотивував своє рішення, є безпідставними, оскільки суд всебічно, повно дослідив відомості, які надані установою виконання покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 81 КК України, належним чином мотивував своє рішення і доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали не встановлено.
Підстав для задоволення апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4