справа №619/161/22
провадження №1-кс/619/115/22
УХВАЛА

іменем України

11 лютого 2022 року м. Дергачі
Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000775 від 21.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
установив:
У провадженні СВ ВП №3 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000775 від 21.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.11.2021 зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що 20.12.2021 на автодорозі «Харків-Суми», Харківської області, Харківського району, в с. Подвірки, по вул. Сумський Шлях, 39, водій - ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Hyundai», модель «і20», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода - ОСОБА_5 , після чого не надавши медичної допомоги постраждалому на вказаному транспортному засобі з місця пригоди зник.
До суду надійшло клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучене 08.02.2022 в ході огляду відкритої ділянки місцевості, яка розташована поблизу будинку АДРЕСА_1 , а саме на: транспортний засіб марки «Hyundai», модель «і20», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ключі від транспортного засобу марки «Hyundai», модель «і20», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Hyundai», модель «і-20», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 .
В обґрунтування клопотання прокурор вказує що 08.02.2022 під час огляду місця події відкритої ділянки місцевості, яка розташована поблизу будинку АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Hyundai», модель «і20», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_4 ; ключі від транспортного засобу марки «Hyundai», модель «і20», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Hyundai», модель «і-20», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки «Hyundai», модель «і-20», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Метою накладання арешту на вище вказане майно є забезпечення необхідності збереження речових доказів та проведення судових експертиз, зокрема судової автотехнічної, об`єктом дослідження якої є безпосередньо транспортний засіб, також за результатами проведення подальших слідчих дій може виникнути потреба в проведенні інших експертиз, зокрема судово-трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження».
Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому та просив судовий розгляд провести у його відсутність.
У судове засідання володілець майна ОСОБА_4 не з`явився, подав заяву, в якій просив врахувати, що він компенсував потерпілому ОСОБА_5 заподіяну шкоду в повному обсязі, що підтверджується нотаріально посвідченим договором про примирення сторін. У зв`язку з цим, просив накласти на автомобіль арешт шляхом заборони відчуження та передати йому на зберігання. Справу просив розглядати в його відсутність.

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 грудня 2021 року відповідно до ст. 214 КПК України до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Отже, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 статті 286 КК України передбачена кримінальна відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів необхідність арешту тимчасового вилученого майна, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником транспортного засобу «Hyundai» модель «і20» р/н НОМЕР_1 є ОСОБА_6 .

Отже, враховуючи наслідки арешту майна для власника (законного володільця) майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що арешт автомобіля «Hyundai» модель «і20» р/н НОМЕР_1 шляхом заборони на відчуження буде найменш обтяжливим способом, оскільки арешт майна шляхом його вилучення є надмірним.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 131, 132, 169-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000775 від 21.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, задовольнити повністю.
Накласти арешт шляхом заборони на відчуження на автомобіль «Hyundai» модель «і20» р/н НОМЕР_1 до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Транспортний засіб «Hyundai» модель «і20» р/н НОМЕР_1 , який зберігається у ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, за адресою: АДРЕСА_3 ; негайно передати під письмову розписку на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_4 .
Зобов`язати особу, якій передано на зберігання транспортний засіб «Hyundai» модель «і20» р/н НОМЕР_1 , зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
Попередити особу, якій буде передано на відповідальне зберігання транспортний засіб «Hyundai» модель «і20» р/н НОМЕР_1 , про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України та необхідність збереження арештованого майна.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Копію ухвали слідчого судді негайно після її оголошення вручити слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.
У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копію надіслати таким особам не пізніше наступного робочого дня.
Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1