ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3492/21
Провадження № 1-кп/210/207/22

"14" лютого 2022 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої за ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч. 3 ст. 186 КК України внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 02.05.2021 року, суд

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді ОСОБА_1 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених за ч. 3 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні, призначеному на 14.02.2022 року, під час вирішення питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор клопотав про продовження строку дії останнього відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , оскільки на сьогоднішній день мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що мали місце також під час обрання даного запобіжного заходу.

Обвинувачені та їх захисники, кожен окремо, в судовому засіданні заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити вид запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний із позбавленням волі.

Так, зокрема, ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 , кожен окремо, клопотали перед судом про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки в справі відсутні беззаперечні докази винуватості ОСОБА_6 , окрім того обвинувачений проживає з батьком, котрий хворіє, при цьому він є єдиним сином свого батька, а отже єдиним хто може за ним доглядати зважаючи на вік та хворобу. Крім того, зазначили, що обвинувачений має неповнолітню доньку ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому перебуваючи під домашнім арештом обвинувачений зможе доглядати доньку, а її мати матиме змогу заробляти на життя та утримання дитини.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_10 кожен окремо, в судовому засіданні просили суд змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки донька обвинуваченого є інвалідом та потребує постійного догляду, про що надали до матеріалів справи лікарські довідки, медичний епікриз, медичний висновок відносно дитини інваліда, тощо, а також надали довідку проживання, згідно якої обвинувачений ОСОБА_5 до обрання запобіжного заходу мешкав разом з донькою. Станом на даний час самопочуття його доньки погіршилось.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_9 , кожен окремо, в судовому засіданні просили суд змінити запобіжний захід на домашній арешт, про що надали письмове клопотання. Так, в обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_7 раніше не судима, раніше не притягалась ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності. Окремо зазначає, що ОСОБА_7 вже майже сорок років, остання виховала доньку ОСОБА_13 , яка з`являється майже на кожне судове засідання, що разом з відсутністю судимості свідчить про те, що ОСОБА_7 до подій притягнення по даній справі вела сталий, соціально активний, та позитивний спосіб життя.
ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні лише одного епізоду злочину. Сам по собі цей факт свідчить про те, що спосіб життя, який вела ОСОБА_7 до цього не передбачав життя за рахунок скоєння злочинів, оскільки відсутність судимості та підозра в одному епізоді повністю виключає можливість дійти до такого висновку.
ОСОБА_7 має соціальні зв`язки в м. Кривому Розі.
На даний момент по справі допитано всіх свідків, залишився допит обвинувачених, будь-який тиск на яких неможливий. На даний момент повністю відсутній ризик впливу на кримінальне провадження шляхом впливу на свідків чи знищення доказів.
З допитаних на сьогоднішній день свідків, жоден не вказав на ОСОБА_7 як на особу, що безпосередньо приймала участь у здійсненні грабежу з квартири потерпілого. Свідчення деяких свідків про те, що ОСОБА_7 приймала участь в організації злочинів спростовується показами самих свідків та обвинувачених, що всі вони до цих подій не були знайомі з ОСОБА_7 , отже остання в принципі не могла організувати злочин.
Донька ОСОБА_7 , - ОСОБА_14 уклала договір оренди житлового приміщення в м. Кривому Розі, за яким ОСОБА_7 зможе бути забезпечена можливість відбуття домашнього арешту, за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Отже, суспільний інтерес у сфері кримінального судочинства полягає в обов`язку суду забезпечити належний захист прав не лише обвинувачених, а також потерпілих, свідків, усталених суспільних відносин через заохочення правомірної поведінки їх учасників та вжиття передбачених законом запобіжних заходів для унеможливлення або ж мінімізації вчинення протиправних діянь.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе за побігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Іліков проти Болгарії» від 26.07.2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, письмовими матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 , з середньо-спеціальною освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, має на утриманні доньку ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше засуджений, вчинив нове кримінальне правопорушення в період відбування покарання з іспитовим строком.

Дії ОСОБА_6 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який законом віднесено до тяжкого злочину та за вчинення якого КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком чотирьох до восьми років, що само по собі містить ризики того, що обвинувачений коже переховуватися від суду з метою ухилення від відбуття такого значного покарання у випадку, якщо воно буде призначено. Той самий ризик можливий і у зв`язку з наявністю слабких соціальних зв`язків ОСОБА_6 , який офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність постійного джерела доходів, що також доводить наявність ризику переховування обвинуваченим від суду та правосуддя.

Приймаючи рішення з вказаного питання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд приймає до уваги також ту обставину, що останній обвинувачується у вчиненні нового злочину, скоєний в період відбуття іспитового строку, що свідчить про криміногенну поведінку обвинуваченого, відсутність бажання ставати на шлях виправлення.

Письмові матеріали справи на даний момент не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не наведені.
Таким чином, суд також доходить до висновку, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не буде достатньою мірою забезпечення своєчасного та всебічного розгляду кримінального провадження, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти можливим спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_7 , офіційно не працевлаштована, не має на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей, осіб похилого віку, раніше не судима, має постійне місце мешкання на території м. Кривого Рогу.

Дії ОСОБА_7 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

Окрім того, ОСОБА_5 , з середньо освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні має дитину-інваліда, раніше не засуджений, має постійне місце мешкання на території м. Кривий Ріг.
Дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

Вирішуючи питання щодо продовження або зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , суд приймає до уваги ризики, що були підставою для застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
При цьому, станом на 14.02.2022 року усі свідки по кримінальному провадженню допитані, матеріали кримінального провадження частково досліджені, матеріалами справи підтверджується наявність постійного місця мешкання на території міста Кривий Ріг ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Окрім того у обох обвинувачених, кожного окремо, наявні соціальні зв`язки з рідними.

Між тим слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, на чому наполягає прокурор, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який, у відповідності до ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про заміну запобіжного заходу на більш м`який, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вищевказані обставини, позицію прокурора, суд вважає за можливе змінити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт, зважаючи на тяжкість вчиненого діяння, із застосування обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, яка перебуває під домашнім арештом згідно ухвали суду, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 15.04.2022 року включно.

Копію ухвали негайно надіслати обвинуваченому та вручити прокурору.

Копію ухвали направити до Криворізької установи виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 3.

Клопотання захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком дії на 60 днів, тобто до 15.04.2022 року, заборонивши йому залишати житло цілодобово за адресою проживання: АДРЕСА_2 , поклавши на нього наступні обов`язки:

- не залишати місце проживання: АДРЕСА_2 , цілодобово;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (за наявності), а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком дії на 60 днів, тобто до 15.04.2022 року, заборонивши їй залишати житло цілодобово за адресою проживання: АДРЕСА_3 , поклавши на неї наступні обов`язки:

- не залишати місце проживання: АДРЕСА_3 , цілодобово;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (за наявності), а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 15.04.2022 року включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з-під варти в залі суду негайно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебувають, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання до Відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з-під варти в залі суду негайно.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебувають, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу в частині застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання до Відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду у порядку і строки передбачені ст. 395 КПК України, а саме протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне судове рішення.

Повний текст ухвали суду проголошено 15.02.2022 року о 09-45 годині.

Суддя: ОСОБА_1