ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/1250/20 Номер провадження 11-кп/814/1052/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції об`єднані кримінальні провадження №0000231 від 21 листопада 2020 року, №0000002 від 02 січня 2021 року та № 0000042 від 26 січня 2021 року , за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 15 липня 2021 року, -
ВСТАНОВИВ:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Семенівка Семенівського р-ну Полтавської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, неодноразово судимого, останнього разу:

21 квітня 2021 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст.71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за оскаржуваним вироком та вироком Хорольського районого суду Полтавської області від 21 квітня 2021 року, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання - 3 роки 9 місяців позбавлення волі, строк якого ухвалено обчислювати з 10 лютого 2021 року.

Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 та стягнуто на його користь з обвинуваченого 5670 гривень та 5000 гривень у рахунок відшкодування майнової і моральної шкоди відповідно.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, та долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він він на початку листопада 2020 року умисно, повторно, шляхом пошкодження навісного замка, проник до приміщення гаража за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав акумулятор марки «AVEGA», вартістю 797 гривні 39 копійок, після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричнив ОСОБА_11 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, у цей же період обвинувачений умисно, повторно, шляхом пошкодження навісного замка, проник до приміщення гаража за згаданою вище адресою, звідки таємно викрав домкрат 5т, вартістю 492 гривень 80 копійок, після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив названому вище потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.

Також на початку листопада 2020 року ОСОБА_9 , умисно, повторно, шляхом виставлення віконного скла, проник до приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав DVD програвач марки «MEREDIAN SDV-350», пилосос «ZANUSSI ZANS 715», дві колонки «GREENWAVE SA-2010 BT», загальною вартістю 1700 гривень, після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 майнову шкоду на означену суму.

У період часу з 19 по 20 листопада 2020 року ОСОБА_9 умисно, повторно, шляхом виставлення віконного скла, проник до приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав водяний насос «Дельта» та електричний радіатор «Saturn», загальною вартістю 3200 гривень, після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд., чим спричинив ОСОБА_13 майнову шкоду на вказану суму.

При цьому, у цей же період часу ОСОБА_9 умисно, повторно, шляхом пошкодження навісного замка, проник до приміщення сараю за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав три електричних дроти АВВГ 2х2,5 двожильні, сім мисливських гумових «Качки», б/у стальні тиски, алюмінієву драбину та ручний візок, загальною вартістю 2982 гривень 22 копійки, після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_14 майнової шкоди на зазначену суму.

Крім того, 21 листопада 2020 року приблизно о 06 годині обвинувачений умисно, повторно, шляхом виймання віконного скла та відчинення запираючого пристрою на вхідних дверях, проник до приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав портативну колонку марки «Beecaro», три мобільні телефони марки «Blackview» та «DCOGEE», загальною вартістю 4033 гривні 63 копійки, після чого зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_15 майнову шкоду на вказану суму.

При цьому, з 22 години 25 січня 2021 року по 07 годину 30 хвилин 26 січня 2021 року, ОСОБА_9 умисно, повторно, шляхом виставлення віконного скла, через віконну раму проник до приміщення комбінованої будівлі за адресою: АДРЕСА_2 звідки таємно викрав бойлер «Сніжинка» на 15 л, шуруповерт зеленого кольору марки «Зенит», хлібопіч електричну, комбінезон чоловічого типу 48 розміру, риболовні вудки марки «OKUMA 4004» та «ELEDANCE», футляри для риболовного знаряддя і риболовних крючків, котушки марки «Topaz», «SPRINT», «TEBEN GEAR RATIO TF 150», п`ять зимових риболовних вудок, запасні частини до риболовних вудок, велосипеди жіночого типу марки «Дорожник» червоного кольору, дитячий складний марки «Салют» синього кольору, акумулятор «Електрон» білого кольору потужністю 60А, електродриль зеленого кольору марки «Зенит», лобзик електричний тієї ж марки, намет зимовий одномісний, матрац надувний одномісний, одну пачку вощини (300 мл стандарт), автомобільний насос, домкрат для автомобіля, загальною вартістю 8224 гривень 15 копійок., після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_16 майнову шкоду на зазначену суму.

Окрім того, у ніч на 08 лютого 2021 року ОСОБА_9 , умисно, повторно, шляхом пошкодження навісного замка проник до приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав електродриль «ИЭ-1035», брухт алюмінію вагою 50 кг та міді вагою 32 кг, болгарку марки «Старт», загальною вартістю 6570 гривень, після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

У вказаний у попередньому епізоді час ОСОБА_9 умисно, повторно, шляхом зриву навісного замка, проник до приміщення гаража за адресою: АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав металеві тиски, футляр для інструментів, гайковий накидний ключ 17х19, викрутку, гайкові комбіновані ключі, рожкові ключі, два комбіновані ключі велосипедні, молоток вагою 1 кг, лом-гвоздодер 750 мм «Technics 40-011», спеціалізований вилковий ключ, набір воротків, загальною вартістю 1894 гривень 72 копійок, після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_17 майнову шкоду на означену суму.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через суворість, просить змінити вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 15 липня 2021 року у частині призначення покарання, вирішення цивільного позову щодо стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_18 моральної шкоди, та призначити ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України покарання 3 роки позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі; зменшити суму, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь ОСОБА_18 у рахунок відшкодування моральної шкоди, та стягнути з ОСОБА_9 на користь цього потерпілого 1000 гривень у рахунок відшкодування названої шкоди.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при призначенні покарання достатньо не враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те, що обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненому, розгляд кримінального провадження відбувався у порядку ч.3 ст.349 КПК України, а також залишено поза увагою, що прокурор у суді першої інстанції просив призначити винному остаточне покарання - 3 роки 3 місяці позбавлення волі.
Одночасно захисник вважає не підтвердженим та належним чином не обгрунтованим вказаний потерпілим ОСОБА_18 розмір моральної шкоди.
У запереченні представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на законність оскаржуваного вироку, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора та представника потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведена скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин, встановлених судом, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, інше приміщення, ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, що підтверджується журналом судового засідання та технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судове провадження у суді першої інстанції. Тому, висновки цього суду щодо наведених фактичних обставин, які не оспорюються й у суді апеляційної інстанції, згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці колегією суддів не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Суд першої інстанції при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України класифікується як тяжкий, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання негативно, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, дані досудової доповіді, за якими виправлення ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також обставини, що його обтяжує - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку ( ОСОБА_10 ).
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, що не оспорюється ніким з учасників провадження.

Разом з тим, посилання захисника як на підставу для пом`якшення покарання обвинуваченому на те, що прокурор у суді першої інстанції просив призначити ОСОБА_9 остаточне покарання - 3 роки 3 місяці позбавлення волі, є безпідставними, так як думка прокурора, висловлена у судовому засіданні місцевого суду щодо виду та розміру необхідного і достатнього, на його думку, покарання обвинуваченому, не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень при застосуванні положень ст.50, 65 КК України, що пов`язано із суддівським розсудом.
Інші підстави, з якими захисник пов`язує свої апеляційні вимоги щодо наявності обставин, які пом`якшують покарання у вигляді щирого каття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, належним чином враховані судом першої інстанції при застосуванні положень ст.ст.50, 65 КК України. При цьому, слід зазначити, що визнання обвинуваченим вини та той факт, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 відбувався у порядку ч.3 ст.349 КПК України, охоплюються названими обставинами, що пом`якшують покарання. До того ж, навіть зазначені обставини з огляду на викладене вище та кількість епізодів злочинної діяльності, неодноразове засудження обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, не є мотивованими підставами для пом`якшення ОСОБА_9 покарання, про що йдеться в апеляційній скарзі.

Обговорюючи правильність призначеного покарання, колегія суддів також враховує думку потерпілого ОСОБА_10 , який у письмові заяві, надісланій до суду апеляційної інстанції заперечив щодо пом`якшення покарання обвинуваченому.

Підстав вважати призначене ОСОБА_9 покарання явно несправедливим через суворість, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, призначене місцевим судом ОСОБА_9 покарання, яке відповідно до санкції ч.3 ст.185 КК України є наближеним до мінімального, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65, ч.4 ст.70 КК України, що призначено із врахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, наявністю обставин, що пом`якшують покарання та обставини, що його обтяжує, а тому з урахуванням принципу співмірності та індивідуалізації покарання є пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так й іншими особами.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку, ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції при призначенні покарання, у ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.

За ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

У ст.129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У свою чергу, при вирішенні цивільного позову суд першої інстанції дотримався наведених вимог КПК та ЦК України зважив на те, що злочин було вчинено щодо особи похилого віку, якій кримінально-протиправними діями ОСОБА_19 завдано моральних страждань, порушено звичайний спосіб життя останнього.
Крім того, обговорюючи правильність визначення цим судом обсягу немайнової шкоди, колегія суддів звертає увагу на конкретні обставини злочину, а саме те, що його вчинення супроводжувалось порушенням недоторканості володіння ОСОБА_10 , протиправним вторгненням у нічний час доби до приміщення у господарстві цього потерпілого, звідки обвинувачений викрав майно, у тому числі те, яке є необхідним для використання у повсякденному житті. Унаслідок такого викрадення потерпілий зазнав страждань також у зв`язку із втратою майна на значну суму.
До того ж, як убачається з матеріалів кримінального провадження сам обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні місцевого суду визнав повністю заявлений цивільний позов ОСОБА_10 .
Таким чином, на думку колегії суддів, визначена місцевим судом моральна шкода у розмірі 5000 гривень, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, характеру і обсягу страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_10 , у тому числі з огляду на вік останнього, та конкретних обставин справи, є обґрунтованою компенсацією за заподіяну моральну шкоду внаслідок вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
При цьому, апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про несправедливість чи неспіврозмірність стягнутої на користь потерпілого ОСОБА_10 суми, у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Урахувавши наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 15 липня 2021 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4