Справа № 591/6492/21
Провадження № 1-кс/591/2470/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність ГУНП в Сумській обласної щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку в письмовій заяві підтримав та мотивував тим, що 06 вересня 2021 року ОСОБА_4 звернулась до наведеного правоохоронного органу з заявою про вчинений на її думку працівниками Тростянецького ВП Охтирського РВП злочин, передбачений ч. 3 ст. 365 КК України. Проте відповідних відомостей до ЄРДР внесено не було, тому просив зобов`язати вчинити ці дії.
В письмовій заяві захисник просив вирішити скаргу без його участі.
Представник органу, дії якого оскаржуються, будучи сповіщеним про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.
Встановлено та не оспорювалось сторонами, що 06 вересня 2021 року ОСОБА_4 звернулась до ГУНП в Сумській області з заявою про вчинений на її думку працівниками Тростянецького ВП Охтирського РВП злочин, передбачений ч. 3 ст. 365 КК України.
Підтвердження внесення відомостей до ЄРДР за наведеною заявою суду надано не було.
В контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії ГУНП в Сумській області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_4 була прийнята та зареєстрована в цій установі, чого також не спростували сторони.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 розділу І, пп. 2 п. 1 розділу ІІ Положення «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на її думку злочин.
З дослідженого судом звернення ОСОБА_4 та долучених до нього матеріалів вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення правоохоронцями кримінальних правопорушень як такових, тим більше в контексті наведеної норми КК України, на яку посилається заявник. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності правоохоронців, що могли б свідчити про вчинення ними злочинів, а наводиться лише формальне зазначення обставин стосовно закриття провадження, в якому зацікавленою стороною є ОСОБА_4 , а також характеризується її спілкування з правоохоронцями з цього приводу, тобто наводяться лише обставини виконання працівниками поліції своїх безпосередніх процесуальних обов`язків, зумовлених розслідуванням наведеного провадження, а також навіть не зазначається в чому саме заявником вбачається вчинення ними кримінального правопорушення, отже, не зазначаються обставини, які можуть свідчити про вчинення злочину.

Таким чином, заява ОСОБА_4 не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі припущення заявника, ґрунтується на його безпідставних, необґрунтованих та власних міркуваннях щодо оцінки обставин кримінального провадження та прийнятих рішень, а також не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за наведеною статтею КК України, а сам по собі факт, вчинення (або невчинення) процесуальних дій, з якими не погоджується сторона, винесення правоохоронцем рішень, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом його (працівника правоохоронного органу) процесуальної діяльності для оскарження та оцінки яких законом передбачений певний порядок та визначений вичерпний перелік органів для вирішення цих питань (наприклад, існує можливість оскарження рішень, дій та бездіяльності в порядку ст.ст. 303, 308 КПК України).

Іншими словами, заявником не наводяться в заяві обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а зазначаються дії, які він вважають неправомірними, тобто на думку суду вказане звернення є фактичною незгодою заявника з процесуальними діями та рішеннями дізнавача, а також спробою в позапроцесуальний спосіб поставити під сумнів вчинені в провадженні процесуальні дії чи оскаржити в позапроцесуальний спосіб бездіяльність (рішення) органу досудового розслідування (органу дізнання), без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вони (дії чи рішення) є злочинними.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника та долучених до неї матеріалів достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, на думку суду відсутні підстави для зобов`язання ГУНП в Сумській області по зазначеному зверненню на внесення відомостей до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 06 вересня 2021 року, стосовно вчиненого на думку заявника злочину працівниками Тростянецького ВП Охтирського РВП злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, відмовити.
Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1