Ухвала

Іменем України
1 лютого 2022 року

м. Київ
провадження № 51-765 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року.
Суть питання та встановлені судом обставини
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 4 лютого 2021 року призначено до судового розгляду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України. Крім того, цією ухвалою відмовлено у залученні як учасників даного провадження в якості потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу суду першої інстанції.
Не погоджуючись з ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року, ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свою вимогу обґрунтовує тим, що він та ОСОБА_6 17 липня 2020 року через канцелярію суду подали цивільні позови, у зв`язку з чим, на його думку, вони в цей момент набули статусу цивільних позивачів, що нерозривно пов`язано зі статусом потерпілих у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

Мотиви суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

На думку Конституційного Суду України (рішення № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року), забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбачений п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції, якому відповідає обов`язок цього суду переглянути по суті справу в спосіб всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів з урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Рішення, яким завершується розгляд справи, може стати предметом перегляду в суді вищого рівня в апеляційному порядку, і подання апеляційної скарги щодо такого рішення не може бути заборонено законом. Водночас законом можуть бути встановлені обмеження чи навіть заборони щодо оскарження в апеляційному порядку окремих процедурних судових рішень, зокрема у ч. 1 ст. 392 КПК України визначено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті (ч. 2 ст. 392 КПК України).

Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 4 лютого 2021 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України, призначено до судового розгляду. Одночасно цим рішенням відмовлено у залученні як учасників даного провадження в якості потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що висунуте ОСОБА_5 обвинувачення стосується лише дій останнього. Фабула обвинувачення не містить жодної згадки про ОСОБА_4 , ОСОБА_6 . В обставинах пред`явленого обвинувачення відсутні дані про інкримінування ОСОБА_5 будь-яких протиправних дій стосовно вказаних осіб.

Представник ОСОБА_6 та ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, оскаржив його в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 4 лютого 2021 року, суддя своє рішення обґрунтував тим, що оскаржувана ухвала постановлена в процесі розгляду кримінального провадження по суті та не входить до переліку тих рішень, які, відповідно до ст. 392 КПК України, можуть бути самостійно оскаржені в апеляційному порядку.
Отже, з урахуванням зазначеного, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що суддя апеляційного суду правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, не підлягає апеляційному оскарженню.
Ухвала Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому Суд не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи викладене та беручи до уваги те, що із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, Суд дійшов висновку, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3