Справа № 611/582/21
Провадження № 1-кп/611/74/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
провівши в приміщенні Барвінківського районного суду судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаврилівка Барвінківського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, судимого:

1)17.10.2008 Близнюківським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 міс.; 2) 15.04.2010 Барвінківським районним судом за ст.ст. 309 ч. 1, 309 ч. 2, 185 ч. 3 КК України до 4 років 6 міс. позбавлення волі, за постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.02.2013 на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково від подальшого відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 5 міс. 1 день.; 3) 31.03.2014 Барвінківським районним судом за ст.ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 2 років 5 міс. позбавлення волі, звільнений 27.07.2016 за відбуттям строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.125 ч.1, 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :
25 листопада 2020 року та 14 грудня 2020 року постановами Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , з якою він спільно проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

Однак, незважаючи на це, ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, та в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 .

Так, 16 червня 2021 року близько 14.00 ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_1 , за місцем свого прживання, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх противоправних дій, бажаючи їх настання , вчинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , яке полягала у висловлюванні на її адресу образ та погроз, що спричинило приниження гідності потерпілої та завдало їй психологічних страждань.

Крім того, 18 серпня 2021 року близько 12:00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своїм малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому три удари металевим чоловічим ланцюжком по правому плечу та правій і лівій руці, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців на верхніх кінцівках та садна на правій верхній кінцівці, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1 КК України , визнав у повному обсязі, підтвердив обставини вчинених кримінальних правопорушень при викладених вище обставинах, в скоєному розкаявся.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних акті, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції відсутні, заслухавши думку учасників судового розгляду та, роз`яснивши їм положення частин 2,4 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням доказів, що характеризують особу останнього.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України , як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, та за ст.126 -1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань

Визначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що останній осудний, судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , передбаченою ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, а також рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та особи похилого віку.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах установленого звинувачення обвинуваченому ОСОБА_4 , із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності із поясненнями обвинуваченого, думку прокурора, та позицію потерпілої та законного представника потерпілого ОСОБА_5 , яка жодних претензій до обвинуваченого не має, просила застосувати щодо обвинуваченого покарання не пов`язане з позбавленням волі, із урахуванням особи обвинуваченого, його сімейного стану, характеристики, поведінки до і після вчинення кримінальних правопорушень, суд прийшов висновку, що обвинуваченному слід призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України та ст.126-1 КК України у виді громадських робіт, визначив, застосувавши при цьому положення ст.70 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України

Цивільний позов не заявлений, запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання:

-за ст. 126-1 КК України - громадські роботи на строк 220 (двісті двадцять) годин;

-за ч. 1 ст. 125 КК України - громадські роботи на строк 200 (двісті) годин.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання законної сили не застосовувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: металевий ланцюжок, довжиною 120 см, який передано на зберігання законному представнику потерпілого - ОСОБА_5 , залишити останній.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів із дня його проголошення. У відповідності до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього кодексу.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1