УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2021 року cлідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001157 від 19.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Як вбачається з клопотання, у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, перебуває кримінальне провадження №0001157 від 19.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, державне підприємство «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова» є підзвітним Національній академії аграрних наук України, та для виконання своїх статутних завдань використовує державне майно, що знаходиться у віданні НААН України, а саме землі сільськогосподарського призначення.
На підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ОД №002652 від 24.04.2000 у ДП «ДГ «Таїровське» перебуває земельна ділянка межі якої визначені вищевказаним державним актом.
При огляді публічної кадастрової карти станом на 28.10.2021 виявлено, що у межах земельних ділянок, які перебувають у користуванні ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є Таїрова» на підставі вищевказаного державного акту, з`явились наступні кадастрові поділи та 2 земельні ділянки наразі знаходяться на опрацюванні (очевидно з метою присвоєння кадастрових номерів) в категорії «Наміри», а саме: земельна ділянка, площею 2 га (номер та дата викопіювання: НВ-020 від 05.03.2020. Надано на заяву: ЗВ-020 від 05.03.2020); земельна ділянка, площею 2 га (номер та дата викопіювання: НВ-020 від 05.03.2020. Надано на заяву: ЗВ-020 від 05.03.2020); :02:010:0026, :02:010:0027, :02:002:0046, :02:010:0028, :01:002:3917, :02:002:0047, :02:010:0029, :02:002:0048, :02:010:0030, :02:010:0031.
Розробку проектів землеустрою здійснювало ТОВ «ДЗК ПЛЮС» (код ЄРДПОУ 39157831).
Слід зазначити, що на підставі п. 2 постанови президії Верховної Ради Української РСР «Про статус Української академії аграрних наук» від 29.07.1991 за Національною академією аграрних наук України закріплено землю, всі основні фонди та інше державне майно, що знаходиться у розпорядженні її установ. Порядок володіння та використання їх визначається виключно Президією Академії.
Згідно із законом України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу»:
Майновий комплекс Національної академії наук України та майновий комплекс національних галузевих академій наук складають усі матеріальні та нематеріальні активи (далі - об`єкти майнового комплексу), що обліковуються на балансах Національної академії наук України та на балансах відповідних національних галузевих академій наук і організацій, віднесених до відання Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, і які закріплені державою за Національною академією наук України та за національними галузевими академіями наук в безстрокове користування, або придбані за рахунок бюджетних коштів, а також коштів від фінансово-господарської діяльності та/або набуті іншим шляхом, не забороненим законом.
Об`єкти майнового комплексу Національної академії наук України та об`єкти майнового комплексу національних галузевих академій наук належать відповідно Національній академії наук України та національним галузевим академіям наук на праві господарського відання і передаються ними організаціям, що віднесені до відання Національної академії наук України та до відання національних галузевих академій наук, на праві оперативного управління з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Безоплатна передача майна, яке перебуває на балансі однієї організації, на баланс іншої організації, що віднесені до відання Національної академії наук України або національних галузевих академій наук, здійснюється без оподаткування, якщо підставою для такої передачі є рішення Національної академії наук України або національної галузевої академії наук.
Статтею 4 визначено, що Національні галузеві академії наук, здійснюючи повноваження з управління об`єктами майнового комплексу національних галузевих академій наук, забезпечують реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, ефективно їх використовують та розпоряджаються цими об`єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством.
Національні галузеві академії наук:
за погодженням з Кабінетом Міністрів України створюють, реорганізовують, ліквідовують організації, що перебувають у їх віданні, виступають засновниками підприємств із змішаною формою власності, надають дозвіл організаціям, що віднесені до їх відання, на створення підприємств, до статутних фондів яких передаються належні їм майнові права;
приймають на загальних зборах статути національних галузевих академій наук та вносять до них зміни і доповнення з наступним затвердженням їх Кабінетом Міністрів України;
призначають (обирають) керівників наукових та науково-дослідних установ згідно із законодавством та діючими статутами національних галузевих академій;
ведуть облік об`єктів майнового комплексу національних галузевих академій наук, здійснюють контроль за ефективністю використання таких об`єктів;
надають дозвіл на списання майна, яке знаходиться на балансі організацій, що віднесені до відання національних галузевих академій наук;
надають дозвіл на безоплатну передачу майна, яке перебуває на балансі однієї організації, на баланс іншої організації, які віднесені до відання національних галузевих академій наук;
вносять пропозиції до Кабінету Міністрів України щодо передачі об`єктів майнового комплексу національних галузевих академій наук до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, у комунальну власність, а також щодо передачі об`єктів комунальної власності у державну власність з наступним їх віднесенням до майнового комплексу національних галузевих академій наук;
виступають орендодавцями цілісних майнових комплексів та нерухомого майна, що передано державою у безстрокове користування національним галузевим академіям наук;
надають дозвіл організаціям, що віднесені до відання національних галузевих академій наук, на укладення договорів оренди майна, у тому числі нерухомого, що обліковується на балансах їх організацій;
надають дозвіл на продаж майна організацій, що перебувають у віданні національних галузевих академій наук;
приймають рішення про розміщення організацій, що перебувають у віданні національних галузевих академій наук, в адміністративних будинках і нежилих приміщеннях організацій, що перебувають у віданні національних галузевих академій наук, та визначають розмір плати за користування цими будинками і приміщеннями, який не може перевищувати фактичних витрат на їх утримання.
Кошти, що отримані від оренди об`єктів майнового комплексу національних галузевих академій наук, у повному обсязі спрямовуються на виконання статутних завдань національних галузевих академій наук та організацій, що віднесені до відання національних галузевих академій наук.
Згідно ст. 150 Земельного кодексу України, землі дослідних полів найково-дослідних установ і навчальних закладів відносяться до особливо цінних земель. Припинення права постійного користування такими земельними ділянками можливе з підстави добровільної відмови від користування шляхом їх вилучення і здійснюється за погодженням з Верховною Радою України.
З вищевикладеного вбачається, що земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП ДГ мають статус «особливо цінні», оскільки використовуються для проведення досліджень та районування сортів вітчизняної селекції.
При цьому, 21.09.2021 слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси вже накладено арешти на земельні ділянки з кадастровими номерами: 0:002:010:0016, :02:010:0014, :02:010:0020, :02:010:0019, :02:010:0021, :02:010:0017, :02:010:0012, :02:010:0015, :02:010:0010, :02:010:0013, :02:010:0018, :02:010:0011, :02:002:0041, :02:002:0400, :02:002:0039, :02:002:0042, :02:002:0040, :02:002:0043, :01:002:3909, :01:002:3887, :01:002:3017, :02:010:0022, :02:002:0044, :01:002:3910, які також знаходяться у межах земельних ділянок, які перебувають у користуванні ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є Таїрова» на підставі вищевказаного державного акту. Проте, як вбачається, невстановлені особи продовжують вживати всі можливі дії щодо протиправного вилучень державних земель сільськогосподарського призначення в порушення чинного законодавства, що свідчить про продовження вчинення даного кримінального правопорушення.
Так, 28.10.2021 допитано в якості свідка директора Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» ОСОБА_5 , яка, окрім іншого, повідомила, що на час допиту згідно відомостей публічної кадастрової карти з`явились наступні кадастрові поділи та 2 земельні ділянки наразі знаходяться на опрацюванні (очевидно з метою присвоєння кадастрових номерів) в категорії «Наміри», а саме: земельна ділянка, площею 2 га (номер та дата викопіювання: НВ-020 від 05.03.2020. Надано на заяву: ЗВ-020 від 05.03.2020); земельна ділянка, площею 2 га (номер та дата викопіювання: НВ-020 від 05.03.2020. Надано на заяву: ЗВ-020 від 05.03.2020); :02:010:0026, :02:010:0027, :02:002:0046, :02:010:0028, :01:002:3917, :02:002:0047, :02:010:0029, :02:002:0048, :02:010:0030, :02:010:0031.
Тобто, земельні ділянки фактично знаходяться та утворені за рахунок земельної ділянки державної власності, яка перебуває у постійному користуванні ДП «ДГ «Таїровське» на підставі державного акту ІІ-ОД №002652 від 24.04.2000 відповідно до їх меж визначених технічною документацією.
Враховуючи викладене, на даний час є достатні підстави вважати, що земельні ділянки з кадастровими номерами -:02:010:0026, :02:010:0027, :02:002:0046, :02:010:0028, :01:002:3917, :02:002:0047, :02:010:0029, :02:002:0048, :02:010:0030, :02:010:0031, та земельні ділянки площею по 2 га з номерами викопіювання НВ-020 від 05.03.2020, НВ-020 фактично знаходяться та утворені за рахунок ділянок державної власності, яка перебуває у постійному користуванні ДП «ДГ «Таїровське» на підставі державного акту ІІ-ОД №002652 від 24.04.2000. Право власності на вищевказані земельні ділянки згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час не оформлено.
З вищевказаного вбачається, що є підстави вважати, що земельні ділянки із вищевказаними кадастровими номерами та номерами копіювання, а також всі земельні ділянки, які на підставі державного акту ІІ-ОД №002652 від 24.04.2000 перебувають у користуванні ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» відповідно до їх меж визначених технічною документацією, мають значення для досудового розслідування, оскільки є об`єктами кримінально-протиправних дій та підпадають під визначення ст. 98 КПК України та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, а також те, що вказані земельні ділянки всі земельні ділянки, які на підставі державного акту ІІ-ОД №002652 від 24.04.2000 перебувають у користуванні ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» є об`єктом кримінального правопорушення, мають ознаки речового доказу, а тому єдиною доцільною процесуальною дією, яка може бути ефективною для запобігання використання, перетворення, псування, передачі, відчуження майна та з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні є накладення арешту шляхом заборони відчуження та розпорядження власниками, а також будь-якою іншою особою, в тому числі на підставі довіреності; зміни цільного призначення вказаних земельних ділянок; здійснення їх перетворення, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками.
2. Позиції учасників при розгляді клопотання.
Від слідчого надійшла заява про розгляду клопотання про скасування арешту майна без його участі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про накладення арешту на майно без виклику власників та фактичних користувачів майна, з метою забезпечення арешту майна, в цілях запобігання його відчуження, розпорядження, а також вчинення інших реєстраційних дій.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає встановленим в судовому засіданні те, що відносно об`єктів нерухомого майна, а саме земельних ділянок, які перебувають у користуванні ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» на підставі державного акту ІІ-ОД №002652 від 24.04.2000, існує сукупність достатніх підстав вважати, що вони є об`єктами кримінально протиправних дій, зокрема, як вбачається з матеріалів клопотання, невстановлені особи вживають дії щодо протиправного вилучення державних земель сільськогосподарського призначення в порушення чинного законодавства.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів.

3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, земельні ділянки відповідають критеріям речових доказів.
Оскільки земельні ділянки є об`єктами кримінально-протиправних дій, слідчий суддя вважає, що існує ризик їх відчуження, передачі права власності та користування третім особам, а також в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні земельні ділянки.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Також, враховуючи те, що існує ризик відчуження, поділу, розмежування, зміни цільового призначення майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону відчуження, розпорядження, вчинення реєстраційних дій, з метою запобігання вищевказаним ризиків.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001157 від 19.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України задовольнити.

Накласти арешт на об`єкти нерухомості земельні ділянки, які перебувають у користуванні ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» на підставі державного акту ІІ-ОД №002652 від 24.04.2000, відповідно до їх меж визначених технічною документацією, шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та вчинення реєстраційних дій власниками, а також будь-якою іншою особою, в тому числі на підставі довіреності.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1