ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5037/21 Провадження № 1-кс/636/1178/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2021 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

Слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 000747, внесеному 04.11.2021 до ЄРДР, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ, Вовчанського району, Харківської області, вірменина, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, маючого неповнолітню дитину, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в тому, що 30 жовтня 2021 року о 07 годині 37 хвилин у телефонній розмові запропонував потерпілому ОСОБА_8 під приводом розмови зустрітись за адресою: Харківська область, Чугуївський район, вул. Колокольцева, поблизу магазину «Буряк». ОСОБА_8 , не розуміючи причину даної розмови погодився та направився за домовленою адресою. Близько 08 години 00 хвилин 30 жовтня 2021 року ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_4 та між ними відбулась розмова, під час якої ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_8 сісти до свого автомобілю «Нива». ОСОБА_8 погодився та сів до транспортного засобу. Після чого між ними відбулась розмова про те, що напередодні 29 жовтня 2021 року у ОСОБА_8 та водієм таксі виник конфлікт. ОСОБА_4 почав здійснювати психологічне насильство до ОСОБА_8 та погрожувати щодо нього фізичним насильством. Після чого почав рух на автомобілі до магазину «Аттіка», що розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, м. Вовчанськ, вул. Ветеринарна. Знаходячись за вказаною адресою ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 вийти із автомобілю. У цей час до вказаного місця під`їхав ще один автомобіль марки «Toyota» із якого вийшов ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Далі, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливим мотивом, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі, проти волі останнього, після того як ОСОБА_10 повідомив потерпілого, що він має перед ними провину та застосували до ОСОБА_8 психологічне насильство. Реалізовуючи свій злочинний намір та діючи за попередньою змовою, з метою позбавлення волі, ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_10 подавляючи його волю, позбавивши можливості чинити фізичний опір, погрожуючи застосуванням фізичної сили, та всупереч його волі наказали ОСОБА_8 сісти до салону автомобіля марки «Toyota». В подальшому, утримуючи ОСОБА_8 в салоні автомобіля транспортного засобу, тим самим створивши зовнішні перешкоди вільного пересування, повезли останнього до іншого населеного пункту, а саме до с. Мала Вовча, що розташований у Вовчанському району Харківської області, таким чином незаконно утримували та позбавили можливості вільно пересуватися ОСОБА_8 приблизно до 09 години 00 хвилин 30 жовтня 2021 року. Після чого ОСОБА_8 відвезли до м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області та відпустили.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України незаконне позбавлення волі вчинене з корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб.

Окрім того, 30 жовтня 2021 року, приблизно о 08 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: Харківська область, Чугуївський район, поблизу с. Охримівка, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , утримуючи ОСОБА_8 проти його волі та подавляючи його волю, застосовуючи психологічне насильство, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вимагання, з корисливим мотивом, з метою самозбагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, почали виказувати йому необґрунтовані претензії, погрожуючи застосуванням фізичного насильства над ОСОБА_8 , вимагали від останнього передачі грошових коштів. ОСОБА_8 усвідомлюючи, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека погодився на передачу грошових коштів у розмірі 500 доларів США, які він мусив віддавати протягом 5 місяців по 100 доларів США. Довівши свій умисел до кінця, розуміючи, що потерпілий погодився виконати їх умови, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 наказали ОСОБА_8 сісти до салону автомобіля марки «Toyota», після чого відвезли його до м. Вовчанськ та відпустили.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України вимагання, тобто вимога передачі майна з погрозою насильства, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

21 грудня 2021 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, а саме у незаконному позбавленні волі вчинене з корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб та у вимаганні, тобто вимозі передачі майна з погрозою насильства, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_8 , який зазначив, що 30 жовтня 2021 року ОСОБА_10 разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_11 завдавши психологічного тиску, всупереч волі потерпілого, посадили його до автомобіля та в подальшому вимагали грошові кошти за «неіснуючий борг»; аналізом інформації отриманої у операторів мобільного зв`язку; та іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (ч. 2 ст. 189 КК України), за який законом передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, інший злочин нетяжкий (ч. 2 ст. 146 КК України), за який законом передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять роки.

Прокурор посилається на те, що метою та підставою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Так в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

По-перше, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, а саме те, що один із вказаних злочинів відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років, є достатні підстави вважати, що особа може продовжити переховуватись від органів досудового розслідування та суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини по справі.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

По-друге, враховуючи обставини вказаного злочину, ОСОБА_4 може продовжити злочинну діяльність, а саме й надалі вчиняти аналогічні дії, що пов`язані із вимаганням грошових коштів або вчиняти інші майнові злочини, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, у органу досудового розслідування є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України.

По-третє, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких підозрюваний ОСОБА_4 фактично мешкає в одному населеному пункті разом із іншими допитаними свідками та потерпілим, а також може мати інформацію щодо їх фактичного місця мешкання та місця перебування, що дає можливість останньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Зокрема, у даному кримінальному провадженні допитаний свідок, який зазначив, що після подій що мали місце 29 та 30 жовтня 2021 року до нього приходять невідомі особи та погрожують завданням фізичної шкоди та пошкодженням майна. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст.ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо.

У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що останній вчинив злочини, що відноситься до категорії тяжкого та інший нетяжкого злочинів, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам.

Оскільки, на думку прокурора, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, що відносяться до категорії тяжкого, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, та нетяжкого злочину за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років, а також зважаючи на вчинене діяння ОСОБА_4 є соціально небезпечною особою, може переховуватись від органу досудового розслідування, може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, вважає, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Прокурор вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував своєї присутності у даній події, але заперечував факт будь-якого тиску на потерпілого.

Захисники вважали клопотання прокурора необгрунтованим та недоведеним, у тому числі і щодо існування ризиків. Зазначали, що ОСОБА_4 не скоював дані злочини оскільки є позитивною людиною, яка має міцні соціальні зв`язки та позитивно характеризується за місцем проживання. У разі обрання запобіжного заходу підозрюваному просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши позицію сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч,1,2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, розглядаючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи підозрюваного, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 та 7 років.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 не працює, має неповнолітню дитину та брата, має постійне місце проживання разом із батьками, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин та нанесення тілесних ушкоджень, але судимість на даний час погашена.

Оцінюючи сукупність обставин, а саме: вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність малолітньої дитини, постійного місця проживання, можливість перетинати кордон України (оскільки у нього є закордонний паспорт), тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_12 , факт проживання в одному населеному пункті зі свідками, які на даний час судом не допитані, тому суд не виключає того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може продовжити злочину діяльність, незаконно впливати на свідків, чи намагатися приховатися від орган досудового розслідування та суду..

Підозра, що була пред`явлена ОСОБА_4 , на думку суду є обгрунтованою та такою, що підтверджується зібраними на даний час доказами. Посилання захисників на наявність судимостей у потерпілого не є реабілітуючою підставою для підозрюваного.

За таких підстав, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого злочину.

Тому, застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливо для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, розмір застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України - не визначається.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 196, 3699-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вовчанськ, Вовчанського району, Харківської області, українцю, громадянину України, в силу ст. 89 КК України не судимому, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на шістдесят днів - до 16.30 год. 20 лютого 2022 року включно

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1