Справа № 696/526/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2021 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янського районного суду Черкаської області кримінальне провадження від 01.05.2021, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тимошівка, Кам`янського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою (ПТУ), розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6

встановив:

ОСОБА_3 , навесні 2021 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном, зайшов на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , де шляхом відкриття дверей, проник до гаражного приміщення, звідки таємно викрав візок побутовий, вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/124-21/5963-ТВ становить 250 гривень, чим завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_3 із викраденим візком з місця події зник та в подальшому реалізував його на пункт прийому металобрухту за адресою АДРЕСА_3 .

Органами досудового слідства дії ОСОБА_3 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що ранньою весною цього року, перебуваючи у будинковолодінню потерпілої ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , з яким у обвинуваченого були неприязні стосунки, раптово, з метою помсти останньому, виник умисел на викрадення його майна, а саме металевого візка, який знаходився у гаражі вищевказаного будинковолодіння, до якого він проник таємно, відкривши двері гаража та таємно викравши візок. Викрадене здав до пункту прийому металобрухту за кошти в сумі 20-25 грн. Повністю визнає усі обставини злочину, час та місце, обставини розкаюється у вчиненому. Про те, що візок належить потерпілій не знав, так як вважав, що це власність ОСОБА_7 .

Захисник обвинуваченого в своїй промові у судових дебатах попросив ухвалити виправдувальний вирок, так як вважає, що відсутня подія вчинення кримінального правопорушення. Зазначає, що оскільки візок був проданий за кошти в сумі 20-25 грн., цієї суми недостатньо для притягнення особи до кримінальної відповідальності. Також зазначає, що оскільки обвинувачений мав вільний доступ до будинковолодіння потерпілої ОСОБА_5 , його дії не можливо кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне проникнення до приміщення. Крім того, обвинувачений вважає, що вчиняв крадіжку майна ОСОБА_7 , а не ОСОБА_5 .

Потерпіла ОСОБА_5 по суті справи пояснила, що навесні 2021 року помітила пропажу металевого візка, який знаходився в гаражі її домоволодіння, де вона проживає разом із сином ОСОБА_7 . Дану річ вона використовує як допоміжний засіб, так як є людиною похилого віку. У скоєному запідозрила обвинуваченого, оскільки він часто буває у них вдома, та допомагає по господарству. Через деякий час її син ОСОБА_7 виявив візок в пункті прийому металобрухту, і їй стало відомо, що саме обвинувачений ОСОБА_3 здійснив дану крадіжку. Після того як вона звернулася із заявою про викрадення візка до поліції, працівники поліції повернули викрадене майно. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має. Міру покарання просила призначити на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_7 по суті справи пояснив, що проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 в одному домоволодінні по АДРЕСА_2 . У квітні 2021 року його мама повідомила, що пропав її візок, який він почав шукати по пунктах прийому металобрухту. В цей час ОСОБА_3 зізнався, що саме він викрав належний матері візок, після чого свідок виявив викрадену річ на пункті прийому металу. ОСОБА_8 , який здійснює прийом металу хотів за візок близько 200 грн., яких у нього не було. Через деякий час працівники поліції повернули візок матері.

Свідок ОСОБА_8 по суті справи пояснив, що ранньою весною, точного часу згадати не може, ОСОБА_3 приніс до пункту прийому металобрухту, де він працює сторожем, металевий візок. Декілька місяців він сам особисто користувався цим візком, також ним користувалися як обвинувачений ОСОБА_3 так і свідок ОСОБА_7 , які іноді йому допомагали в пункті прийому металобрухту. Через деякий час ОСОБА_7 сказав, що цей візок належить його матері, але ОСОБА_3 відмовився повернути за нього кошти. Потім приїхали працівники поліції і він віддав їм металевий візок, так як дізнався, що він належав матері ОСОБА_7 ОСОБА_5 .

Крім показів обвинуваченого, потерпілого та свідків, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, також доводиться дослідженими судом такими доказами:

- з рапорту інспектора-чергового начальника СПД №2 ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 від 01.05.2021 вбачається, що 01.05.2021 о 13:02 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.05.2021 о 12:56 за адресою: АДРЕСА_2 , 09.04.2021 близько 14 год. 00 хв. заявниця виявила відсутність металевого ручного вантажного візка «Кравчучки», який викрала невідома особа з господарського приміщення;

- рапортом ПОГ СВГ ВП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 , якого вбачається, щодо крадіжки повозки «Кравчучки» з гаражного приміщення по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України;

- з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09.04.2021 вбачається, що 09.04.2021 о 14 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , заявниця ОСОБА_5 виявила відсутність візка «Кравчучка» синього кольору;

- згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/5963-ТВ від 21.05.2021 вбачається, що ринкова вартість візка побутового, станом на 09.04.2021 становила 250 грн.;

- згідно схоронної розписки від 05.05.2021 вбачається, що ОСОБА_5 отримала на зберігання від слідчого СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_11 металеву «Кравчучку» синього кольору;

- згідно заяви ОСОБА_5 від 01.05.2021 надала згоду працівникам поліції на проведення огляду приміщення та прилеглої до нього території за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом огляду місця події від 01.05.2021 з фото таблицею до нього;

- заявою ОСОБА_8 від 01.05.2021, згідно якої він добровільно видає працівникам поліції металеву Кравчучку синього кольору, яку приніс на пункт прийому металобрухту ОСОБА_3 , за що отримав грошові кошти в сумі 75 грн.;

- протоколом огляду місця події від 01.05.2021 з фото таблицею до нього, з якого вбачається, що ОСОБА_8 видав працівникам поліції металеву Кравчучку синього кольру;

- протоколом огляду предметів від 05.05.2021 згідно якого встановлено, що предметом огляду є візок побутовий, який виготовлений з металу та пофарбований барвником синього кольору, має два колеса оснащених підшипниками та руків`я, підйом якого регулюється по висоті, на час огляду перебував у вжитку та був у робочому стані.

Доводи захисника про те, що засуджений вчинив саме дрібну крадіжку, а не відкрите викрадення чужого майна, суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Статтею 51 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні: крадіжки (таємного викрадення чужого майна), шахрайства (заволодіння чужим майном або придбання прав на майно шляхом обману чи зловживання довірою), привласнення, розтрати.

Викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Отже, правопорушення є адміністративним лише у тому разі, якщо особа вчинила крадіжку, шахрайство, привласнення або розтрату на загальну суму, яка не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 здійснив викрадення майна на суму 250 грн., що підтверджується висновком експерта №СЕ-19/124-21/5963-ТВ від 21.05.2021. Даний доказ є належним та допустимим доказом по справі, та сума викраденого перевищує 227 грн. Зворотнього в судовому засіданні доведено не було.

Посилання захисника на відсутність у діях засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення у приміщення, оскільки засуджений мав вільний доступ до приміщення гаражу потерпілої, тому, що працював на території її домоволодіння, суд вважає необґрунтованими виходячи з наступного.

Чинний КК не містить законодавчої дефініції поняття «інше приміщення», однак його тлумачення дається в усталеній судовій практиці та в доктрині кримінального права.

Так, виходячи з судової практики, під іншим приміщенням необхідно розуміти різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).

Відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів «інше приміщення» - це завжди певне приміщення (будівля, споруда чи їх частина), окрім житла, яке використовується для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та має будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб, що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння до нього сторонніх осіб.

Під проникненням у приміщення слід розуміти незаконне вторгнення до нього будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання, шляхом обману, з використанням підроблених документів тощо) або за допомогою інших засобів, які дають змогу винній особі викрасти майно без входу до цього приміщення.

Для кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України також важливим є факт усвідомлення особою незаконності входження (потрапляння) у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка). Вчиняючи крадіжку, поєднану з проникненням, особа повинна усвідомлювати протиправність входження (потрапляння) у приміщення або перебування в ньому під час вчинення таємного викрадення чужого майна.

Той факт що обвинувачений неодноразово допомагав потерпілій по господарству не може свідчити, що ОСОБА_3 був наділений певною правомочністю щодо викраденого майна, так за родом своєї діяльності лише міг мати доступ до цього майна, але не мав права забирати його з приміщення, продавати та привласнювати собі кошти за викрадене майно.

Як убачається з матеріалів впровадження, а також показань самого обвинуваченого, який визнав себе повністю винним та підтвердив, що проник до приміщення гаражу без дозволу потерпілої, яка будучи особою похилого віку (85 років), в силу свого фізичного стану, могла не бачити і не чути таких дій, і тим більш остання не уповноважувала обвинуваченого на такі дії, так як з показів потерпілої вбачається, що обвинувачений допомагав їй чинити електрику, ремонтував колонку, прибирав город, про те, що потерпіла уповноважувала обвинуваченого вчиняти будь-які дії в гаражі, в судовому засіданні встановлено не було.

Суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з яким судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо, щодо вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, дослідивши, надані суду докази, зібрані відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, які є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого стороною обвинувачення, встановив доведення вини обвинуваченого в повному обсязі, вину обвинувачений визнав повністю і вона підтверджується доказами, які були досліджені у судовому засіданні безпосередньо.
Будь-які підстави ставити під сумнів вказані докази судом не встановлено, вони узгоджуються і взаємодоповнюють один одного, при цьому, показання надані в судовому засіданні є логічними та послідовними протягом усього кримінального провадження.
Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке передбачено ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, який відносяться до категорії тяжкого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра. За місцем проживання характеризується негативно.

За висновком органу пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, середню ймовірність вчинення повторного правпорушення, а також низький рівень небезпеки для суспільства орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки, а також особу обвинуваченого, враховуючи пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 буде необхідним і достатнім покарання для виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції частини 3 статті 185 КК України. Однак, оскільки обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, потерпіла не має до нього жодних претензій, суд відповідно до вимог ст. 75 КК України приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 і попередження нових злочинів без відбування покарання і вважає за можливе, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. Підстави до застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання не встановлені.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути процесуальні витрати на залучення експерта, при проведенні під час досудового розслідування експертизи в сумі 686 грн. 48 коп.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 366 368, 373, 374, 381, 382, 395 КПК України, ч. 3 ст. 185 КК України, суд ,

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп.

Речові докази:

-візок побутовий залишити в потерпілої ОСОБА_5 звільнивши її від обов`язку його зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1