ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/715/21 Провадження 1-кп/636/626/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві кримінальне провадження №0001279 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Есхар Чугуївського району Харківської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 03.07.2018 за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, ст. 75 КК України- звільнено від відбування призначеного покарання із випробуванням на строк 3 роки, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

встановив:

В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження №0001279 за обвинуваченням ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Стосовно обвинуваченого ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 06.12.2020 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань (№27), та ухвалами від 29.01.2021, 03.03.2021, 12.04.2021, 02.06.2021, 14.07.2021, 12.08.2021 вказаний строк продовжено, востаннє - до 16.10.2021.

Прокурором 29.09.2021 заявлено письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , із посиланням на ті обставини, що на теперішній час ризики, наведені в п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а інші, більш м`які запобіжні заходи не дозволять забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилався на необґрунтованість повідомленої його підзахисному підозри, вказував на те, що через незабезпечення стороною обвинувачення доставки на судове засідання свідків у провадженні, його підзахисний продовж тривалого часу утримується під вартою, не надання стороною обвинувачення доказів існування ризиків, наведених у ст. 177 КПК України, звертав увагу суду на ті обставини, що наміру ухилятися від суду, впливати на свідків у провадженні або вчиняти інші злочини ОСОБА_5 не має, в нього є постійне місце проживання та реєстрації, на підтвердження чого надавались відповідні довідки, в зв`язку із чим захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити стосовно ОСОБА_5 запобіжні заходи на домашній арешт.

Крім того, захисник посилався на ті обставини, що пред`явлене його підзахисному обвинувачення є необґрунтованим, доказів причетності ОСОБА_5 до завдання ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень стороною обвинувачення не зібрано, слідчим під час проведення досудового розслідування не встановлено всіх фактичних обставин справи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Тобто, наведена норма закону містить посилання саме на обов`язок суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, саме до спливу визначеного строку тримання під вартою.

Суд, вкотре оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, вчинення вказаного злочину в період відбування іспитового строку за попереднім вироком суду, не надання стороною захисту доказів існування у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, постійного джерела доходу, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у скоєнні інкримінованого злочину - до 10 років позбавлення волі, вважає доведеним те, що на теперішній час реально існують ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик того, що перебуваючи на свободі обвинувачений спробує переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні, а також може вчинити інший злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, крім іншого, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд, розглядаючи клопотання прокурора враховує те, що стороною захисту на теперішній час не надано до суду переконливих доказів того, що наведені в ухвалах слідчого судді та суду, прийнятих за результатами розгляду клопотань сторони обвинувачення про обрання та продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , ризики на теперішній час суттєво зменшились або перестали існувати.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Приведені обставини, на думку суду, беззаперечно свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобіганню ризиків передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи сукупність досліджених судом обставин та тяжкість покарання за злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою до 60 днів, тобто до 27.11.2021, та відповідно відмовити у задоволенні клопотання захисника про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 331, 350, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів, тобто до 27.11.2021.

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1