Справа №293/1593/20
Провадження № 1-кп/293/203/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000299 від 10.11.2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України, у виді передачі неповнолітнього під нагляд батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік,-

з участю прокурора ОСОБА_5
особи, що вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_3
законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_4
захисника ОСОБА_3 ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
законного представника потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:
9 листопада 2019 року, близько 21 години 00 хвилин, малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували на сходах магазину «Продукти», розташованого за адресою: смт Черняхів, вулиця Володимирська 13, Черняхівського району Житомирської області.
У вказаний день, час та місці, між малолітніми ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносини виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправність своїх дій, проте не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, штовхнув ОСОБА_7 своєю правою рукою в область правого плеча, в результаті чого останній втратив рівновагу та впав зі сходин магазину вдарившись головою об асфальтоване покриття.
В результаті падіння, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась: переломом луски потиличної кістки праворуч з поширенням на основу черепа, забоєм головного мозку в лобних ділянках, гострої субдуральної гематоми в тім`яній ділянці ліворуч, набряку головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Вказані дії малолітнього ОСОБА_3 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, органом досудового розслідування кваліфіковані як суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 128 КК України, тобто необережного тяжкого тілесного ушкодження.
13.08.2020 до Черняхівського районного суду Житомирської області з Коростишівської місцевої прокуратури надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000299 від 10.11.2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України.
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 складено 13.08.2020 в приміщенні Черняхівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області за адресою: смт Черняхів, вул. Шевченка 10, Черняхівського району Житомирської області старшим слідчим СВ Черняхівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 та затверджено в приміщенні Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області за адресою: смт Черняхів, вул. Слобідська 1, прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 .
В клопотанні старший слідчий СВ Черняхівського ВП Коростишіського ВП ГУНП в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 просить застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Черняхів Черняхівського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 1 рік.
Вказуючи при цьому, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час досудового розслідування не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 128 КК України, на момент вчинення суспільно - небезпечного діяння ОСОБА_3 виповнилось 13 років, неповнолітній ОСОБА_3 усвідомив протиправний характер своїх дій, усвідомив невідворотність покарання за вчинене, щиро розкаявся, що свідчить про можливість застосування до неповнолітньої особи примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
29.10.2020 захисником неповнолітнього ОСОБА_3 подано заперечення на клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусового заходу виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батька ОСОБА_4 строком на 1 рік. В запереченні захисник просить у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Черняхівського ВП Коростишіського ВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусового заходу виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батька ОСОБА_4 строком на 1 рік відмовити, та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру у виді застереження. При обранні заходу виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 просить врахувати, що ОСОБА_3 є неповнолітньою особою, а злочин вчинив у віці 13 років, вчинений ним злочин відноситься до нетяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України, він щиро розкаявся, усвідомив протиправний характер своїх дій і його подальша поведінка є бездоганною, на досудовому слідстві давав правдиві показання, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, батьки ОСОБА_3 весь час надавали матеріальну допомогу на лікування ОСОБА_7 , а тому вбачається можливість до ОСОБА_3 застосувати примусовий захід виховного характеру - застереження.
В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України визнав повністю та надав покази, які за своїм змістом відповідають обставинам викладеним у клопотанні. Зазначив, що розуміє протиправний характер своїх дій та щиро розкаюється у вчиненому.
Наведені обставини справи підтверджуються також письмовими доказами, наданими прокурором:
- рапортом про те, що 09.11.2019 о 22 год. 33 хв. надійшло повідомлення зі служби 102, від заступника головного лікаря про те, що ОСОБА_7 було доставлено у важкому стані з діагнозом відкрита черепно-мозкова травма, перелом основи черепа, внутрішньочерепна гематома під питанням, набряк легень, в комі, дитина перебувала навпроти пам`ятника Шевченка біля магазину «Продукти»;
протоколом огляду місця події від 10.11.2019, місцем проведення є прилегла територія до магазину «Продукти», який розташований за адресою: вул. Володимирська 13, смт Черняхів разом з доданою фотоілюстрацією;
постановою про зміну кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення з ст. 128 КК України на ч.1 ст.121 КК України від 10.11.2019;
постановою про визнання предметів (документів) речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження;
довідкою Черняхівського ТМО про звернення ОСОБА_7 09.11.2019 в приймальне відділення Черняхівського ТМО;
оптичним диском з відеозаписом з камери спостереження АТ «Ощадбанк», що за адресою: вул. Володимирська 11, смт Черняхів;
висновком судово-медичної експертизи №3670 від 22.11.2019 за підсумками якого зазначено, що згідно представленим медичним документам на ім`я ОСОБА_7 2006 р.н. (медична карта стаціонарного хворого №3540 Черняхівської ТМО; медична карта №13268 ЖОДКЛ; протоколи МСКТ головного мозку від 12.11. 19р. та 20.11.19р.), у потерпілого мались тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась: переломом, луски потиличної кістки праворуч з поширенням на основу черепа; забоєм головного мозку в лобних ділянках, гострої субдуральної гематоми в тім`яній ділянці ліворуч, набряку головного мозку. Оскільки вказані тілесні ушкодження були небезпечними для життя, вони відносяться до категорії тяжких, виникли від дії твердого тупого з поширеною поверхнею предмету, що могло бути в результаті при падінні з положення стоячи навські і послідуючим ударом потиличною частиною голови о тверде дорожнє покриття. Для виникнення вказаного тілесного ушкодження зі сторони, кісток склепіння черепа необхідний був один удар, твердим тупим з розповсюдженою поверхнею предмета. Вказане тілесне ушкодження могло утворитися при падінні, з положення стоячи на площину, асфальтове покриття як при самостійному падінні, так і з наданням тілу прискорення. В представлених медичних документах відсутній опис у видимих тілесних ушкоджень на шкірі волосистої частини голови, обличчя, тулуба та кінцівок, які могли б свідчить про нанесення потерпілому ударів руками, ногами, тощо, а також висловитись про кількість нанесених ударів. В момент виникнення описаних тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 знаходився в лежачому положенні відносно травмуючого об`єкту, тобто твердого дорожнього покриття. Потерпілий ОСОБА_7 міг спричинити собі сам при самостійному падінні, а також сторонньою особою , яка придала тілу потерпілого незначне прискорення;
постановою про зміну кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення з ч.1 ст.121 КК України на ст. 128 КК України від 27.11.2019;
карткою виклику швидкої допомоги 09.11.2019;
висновком судово-психіатричного експерта №166-2020 за яким ОСОБА_3 будь-яких виражених індивідуально - психологічних особливостей , які б могли справляти істотний вплив на його поведінку в момент подій, які цікавлять слідство, не виявляє.
Згідно довідки про судимість, ОСОБА_3 , раніше не судимий, згідно акту обстеження умов проживання, малолітній забезпечений належними умовами проживання, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, що підтверджується відповідними довідками, за місцем навчання та проживання в цілому характеризується позитивно.
Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає доведеною провину малолітнього ОСОБА_3 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України - необережне тяжке тілесне ушкодження.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі останнього під нагляд батька ОСОБА_4 строком на 1 рік. Вказала, що дане клопотання є обґрунтованим та підставним, а тому вона наполягає на його задоволенні.
Неповнолітній ОСОБА_3 , його законний представник ОСОБА_4 та захисник неповнолітнього просили застосувати примусовий захід виховного характеру до ОСОБА_3 у виді застереження з підстав зазначених у запереченні.
Потерпілий ОСОБА_7 , його представник та законний представник не заперечували проти застосування примусового заходу виховного характеру до ОСОБА_3 у виді застереження. Законний представник потерпілого вказав, що батьки неповнолітнього ОСОБА_3 відшкодували всі заподіяні ним збитки, в тому числі оплачували все необхідне лікування. Зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до сім`ї ОСОБА_11 не має.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 499 КПК України, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим, дізнавачем або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилося 13 років, тому, відповідно до ст. 22 КК України, він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України на момент вчинення кримінального правопорушення малолітнім ОСОБА_3 , передбаченого ст. 128 КК України цей злочин був злочином невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.
Законодавцем було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» згідно з яким були внесені зміни до ст. 12 КК України, які набрали чинності 01.07.2020.
Відповідно до ч.ч.1, 3,4 ст. 12 КК України: кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Відповідно до санкції ст. 128 КК України на сьогодні правопорушення, передбачене ст. 128 КК України є нетяжким злочином.
У відповідності до ч.2 ст. 484 КПК України, кримінальне провадження щодо неповнолітньої особи, в тому числі, якщо кримінальне провадження здійснюється щодо декількох осіб, хоча б одна з яких є неповнолітньою, здійснюється слідчим, дізнавачем, які спеціально уповноважені керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх. Під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо малолітніх (неповнолітніх), перш за все, має бути забезпечення інтересів самого малолітнього (неповнолітнього).
Принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини закріплено в Декларації прав дитини проголошеній 20.11.1959 року Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй. В подальшому вказаний принцип було вдосконалено та закріплено в Конвенції про права дитини, яку було прийнято Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року та ратифіковано в Україні Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року. Поняття та визначення: «забезпечення найкращих інтересів дитини» з урахуванням загальноприйнятих міжнародних норм було внесено 26.01.2016 року до Закону України «Про охорону дитинства».
Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 , виховується в повноцінній сім`ї, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, має задовільний стан здоров`я, даних про його розумове чи інше психологічне захворювання, чи затримку психічного розвитку не встановлено, згідно акту обстеження житлово-побутових умов в родині ОСОБА_3 створені належні житлово-побутові умови, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння, щиро розкаявся у вчиненому, усвідомив протиправний характер своїх дій, на досудовому слідстві давав правдиві показання, батьки ОСОБА_3 повністю відшкодували завдану шкоду потерпілому ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог ч.1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Оцінивши зібрані в даному кримінальному провадженні докази, виходячи з вимог закону, беручи до уваги дані про особу неповнолітнього, суд вважає, за доцільне застосувати відносно ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру, передбачений п.1 ч. 2 ст. 105 КК України, у виді застереження, який сприятиме його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення неповнолітнього та попередження вчинення ним нових правопорушень та, зокрема, відповідатиме принципу забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Відповідно до п.5 постанови Пленуму ВСУ від 15травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ прозастосування примусових заходів виховного характеру» застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
Застереження застосовано судом шляхом осуду суспільно-небезпечної поведінки неповнолітнього з роз`ясненням неповнолітньому наслідків його дій, та попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі вчинення нового злочину.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Арешт на майно не накладався.
Речові докази по справі: змив та контрольний змив речовин бурого кольору, які упаковано до двох паперових пакетів, переданих на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Черняхівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області знищити.
Керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 292, 392, 395, 497-501 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
У клопотанні старшого слідчого СВ Черняхівського ВП Коростишіського ВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 погодженого прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 у застосуванні до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусового заходу виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік, відмовити.
Застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Черняхів Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, примусовий захід виховного характеру у виді застереження.
Речові докази по справі: змив та контрольний змив речовин бурого кольору, які упаковано до двох паперових пакетів, переданих на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Черняхівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області знищити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1