УХВАЛА
Іменем України

13.10.2021 Справа №607/18484/21 Провадження № 1-кс/607/6073/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001389 від 12.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

УСТАНОВИВ:
13.10.2021 на розгляд слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001389 від 12.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 11.10.2021 до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшов рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 пропонував неправомірну вигоду в сумі 200 гривень за непритягнення водія транспортного засобу марки «Volkswagen моделі «Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності.

Так, 11.10.2021 за адресою: вул. Об`їзна дорога, 8 кілометр, м. Тернопіль, слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проведено огляд місця події, під час якого вилучено предмет злочину - кошти (неправомірну вигоду) у сумі 200 гривень, а саме 1 купюру номіналом 200 гривень, серія та номер: УВ9488807.

Як пояснив ОСОБА_5 , вказану суму коштів він запропонував працівникам патрульної поліції за непритягнення водія транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Прокурор зазначає, що вилучені кошти у сумі 200 гривень, а саме 1 купюра номіналом 200 гривень, серія та номер: УВ9488807, має значення під час розслідування даного кримінального провадження, зокрема ці кошти є предметом вчинення кримінального правопорушення.

За таких підстав, вважаючи дані речі тимчасово вилученим майном та таким, що відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів прокурор просить накласти арешт на кошти у сумі 200 грн.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився. Подав заяву про здійснення судового розгляду у його відсутність, клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, та просив клопотання задовольнити.

Вказане згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання, а відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому ч. 2 ст. 167 КПК України визначає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001389 від 12.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Слідчий суддя встановив, що вказані у клопотанні речі, зокрема кошти у сумі 200 гривень, а саме 1 купюра номіналом 200 гривень, серія та номер: УВ9488807, були вилучені 11.10.2021 під час проведення огляду місця події, що підтверджується відповідними протоколом.

Постановою слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 12.10.2021 кошти, які вилучені під час проведення огляду місця події, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001389 від 12.10.2021.

Відтак доданими до клопотання документами прокурор довів, що вказані у клопотанні речі могли бути предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його знищення, приховання, відчуження та до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що з метою збереження речових доказів, для забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, зокрема для відшукання слідової інформації клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню, так як незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна або знищення слідів кримінального правопорушення.

Керуючись ст. 167, 170-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001389 від 12.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, задовольнити повністю.
Накласти арешт накошти у сумі 200 (двісті) гривень, а саме на 1 (одну) купюру номіналом 200 гривень, серія та номер: УВ9488807.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору та ОСОБА_5 (с. Сороцьке Теребовлянського району Тернопільської області).

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором у цьому кримінальному провадженні.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1