УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001343 від 10.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Як вбачається з клопотання, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.2013 за реєстраційним № 909, засвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , на праві власності належить нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, встановлено, що ОСОБА_5 являється громадянкою Російської Федерації та мешкає на території вказаної країни.
Однак, 17.07.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , на підставі договору купівлі-продажу № 9678 від 17.07.2021 незаконно перереєстровано вищезазначений об`єкт нерухомого майна на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого залучила ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра являється цивільною дружиною останнього та працює ріелтором в агентстві нерухомості «Юго-Запад».
Слід зазначити, що на момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу від 17.07.2021, ОСОБА_5 на території України не перебувала.
В подальшому, 22.09.2021 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , на підставі договору купівлі-продажу № 1401 від 22.09.2021 вищезазначений об`єкт нерухомості перереєстровано на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У ході досудового розслідування, вбачається причетність до вищезазначених шахрайських дій приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Так, 15.12.2021, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за фактичною адресою проживання приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , у ході проведення якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Самсунг А72»; три набори масок на обличчя «Сальвадор Далі»; п`ять чорних масок; два бавовняних шнура; металевий цепок; ізолента; п`ять пар трикотажних рукавичок; ліхтарик на голову; дві зубні щітки зеленого кольору та одну сіру зубну щітку.
За результатами проведення огляду вказаних вилучених речей встановлено, що вони мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, та містять відомості, які мають доказове значення, у зв`язку з чим, слідчим винесено постанову про визнання них в якості речових доказів, та долучені до матеріалів вказаного кримінального провадження, у зв`язку з чим, з метою проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Разом з тим, в ході огляду мобільного телефону марки «Самсунг А72», на якому виявлено системи логічного захисту від стороннього доступу осіб, з метою приховування ймовірно даних які можуть слугувати як доказ причетності конкретних осіб до вчинення кримінального правопорушення. Також, слідчий вважає, що за допомогою вказаних пристроїв мобільного та інтернет зв`язку особи, які можуть бути причетні до вчинення правопорушення здійснювали спілкування, за допомогою спеціального програмного забезпечення вели листування яке свідчить про вчинення правопорушення та яке з метою приховування протиправних дій було заблоковано системами логічного захисту для неможливості доступу сторонніх осіб, зокрема правоохоронних органів.
У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
2. Позиції учасників при розгляді клопотання.
Від слідчого надійшло клопотання про розгляд клопотання про арешт майна без її участі. Власник майна в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду клопотання була повідомлена.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку від 15.12.2021 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси,було проведено обшук за фактичною адресою проживання приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення якого були вилучені речі та документи, перелік яких міститься у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучений мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, відомості щодо незаконного заволодіння об`єкта нерухомого майна, а також осіб, ймовірно причетних до кримінального правопорушення.
Крім того, мобільний телефон необхідний для проведення огляду на участю спеціалістів, з метою дослідження інформації, яка на ньому міститься.
Як вбачається з постанови про визнання та приєднання речей та документів як речових доказів від 16.12.2021 року, вилучений під час проведення обшуку мобільний телефон визнаний речовим доказом в рамках кримінального провадження №0001343 від 10.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту мобільного телефону, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій з вказаним майном.

В частині накладення арешту на три набори масок на обличчя «Сальвадор Далі»; п`ять чорних масок; два бавовняних шнура; металевий цепок; ізолента; п`ять пар трикотажних рукавичок; ліхтарик на голову; дві зубні щітки зеленого кольору та одну сіру зубну щітку, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення в клопотанні та долучених матеріалах не було доведено необхідність накладення арешту на вказані речі.

3.3. Завдання та необхідність арешту частини майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучений мобільний телефон може бути використаний у якості речових доказів в рамках даного кримінального провадження.
При цьому, оскільки такий мобільний телефон може містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на мобільний телефон.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на мобільний телефон, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001343 від 10.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на мобільний телефон марки «Самсунг А72».

В іншій частині клопотання відмовити.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1