Номер провадження: 11-сс/813/214/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу заявника ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 17.12.2021, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілими в кримінальному провадженні №0000414 від 14.10.2021 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України

установив:

Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_4 від 02.12.2021 про відмову у визнанні потерпілими ТОВ «Злагода», ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000414 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України.

Згодом, 04.01.2022 на зазначене вище судове рішення на адресу Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга заявника ОСОБА_3 .

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Частинами 1 та 2 ст. 309 КПК України встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування.

Вищезазначені норми кримінального процесуального закону не передбачають можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні, натомість, положення ч. 3 ст. 307 КПК України передбачають, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

В свою чергу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 309 КПК України, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Зазначені вище положення кримінального процесуального закону свідчать про те, що вказана ухвала слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 17.12.2021 оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Натомість, ч. 3 ст. 309 КПК України встановлює, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії апеляційного суду, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню.

При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього кодексу.

Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі заявник ОСОБА_3 оскаржує ухвалу слідчого судді, на яку, не може бути подана апеляційна скарга, вважаю, що до неї необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч. 4 ст. 399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження та повернути особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 309, 392, 399, 419, 422, 532 КПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 17.12.2021, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні №0000414 від 14.10.2021 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати заявнику ОСОБА_3 разом із апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2