Справа № 629/4559/21
Номер провадження 1-кп/629/383/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:
20 серпня 2021 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000259 від 03.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 серпня 2021 року було призначено підготовче судове засідання.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на досудовому слідстві обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 24 вересня 2021 року.
В підготовчому судовому засіданні, прокурор надав письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 44 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України. Вчинені ним злочини у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких та тяжких злочинів. Крім того, зазначив, що у провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто за фактом вчинення тяжкого насильницького злочину. В ході судового розгляду вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді не цілодобового домашнього арешту. Таким чином, вказані вище кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України ОСОБА_4 вчинено в період дії більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, який обвинуваченим було порушено, шляхом вчинення інкримінованих корисливих злочинів. На думку сторони обвинувачення більш м`які запобіжні заходи не забезпечуть у повній мірі належну процесуальну поведінку обвинуваченого, ризики, які були заявлені раніше на даний час не зменшились, обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, окрім цього, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та в подальшому продовжувати вчиняти умисні корисливі злочини.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що знаходить клопотання прокурара про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не обгунтованим. Та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з триманння під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що стан здоров"я його погіршився, тому, перебуваючи під вартою, не має можливості лікуватися та обстежуватися належнитм чином. Також пояснив, що перебуває у цивільному шлюбі, в якому має грудне немовля. Дружина не працює і не має можливості, фінансово забезпечити утримання дитини, так як, працював у сім"ї лише він. Також вказав, що від першого шлюбу, має дитину, якій сплачує аліменти на її утримання. Крім того, зазначив, що стороною обвинувачення не доведено настання ризиків передбачених ст.177 КПК України, так як, наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на потрепілих і свідків, також знищити або спотворити будь-яку з речей чи документів по кримінальному провадженню, вчиняти інші злочини, він не має.
Суд, вважає за необхідне розгляднути дані клотання одночасно.

Представник потерпілих ОСОБА_5 , підтримала клопотання прокурора, вважаючи його обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Заперечувала проти клопотання обвинуваченого, про обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що її довірителі, - потерпілі по справі, вважають, що якщо, відносно обвинуваченого буде обрано більш м"який запобіжних захід ніж тримання під вартою, то він зможе вчиняти будь-які протиправні дії щодо них, та продовжити свої незаконні дії, щодо заволодіння їх грошима.

При вирішенні зазначених клопотань, суд виходить з наступного.

На підставі ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити або скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій, оскільки вказані кримінальні правопорушення ним вчинені в період розгляду Лозівським міськрайонним судом Харківської області іншого кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та усвідомлює можливість призначення реального покарання.

Частиною 4 статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Потерпілі та свідки у даному кримінальному провадженні не допитані судом, тому існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків у разі застосування стосовного них більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим злочинів, дані про особу обвинуваченого, який офіційно непрацевлаштований та не має офіційних джерел отримання доходів, вік обвинуваченого, стан здоров`я, який згідно до Виписки №3468/1 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08.09.2021 року, є задовільним та не містить вказівок, щодо негайної госпіталізації обвинуваченого до медичного закладу для лікування. Крім того, суд враховує і його соціальні зв`язки та репутацію, а також те, що вказані кримінальні правопорушення обвинувачений вчинив під час розгляду Лозівським міськрайонним судом Харківської області кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто за фактом вчинення тяжкого насильницького злочину. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а тому існує ймовірність вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Беручи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини, зокрема, враховуючи, що санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, санкція ч. 3 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, на підставі ст. 12 КК України вчинені кримінальні правопорушення відноситься до категорії нетяжких та тяжких злочинів, суд приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, враховуючи, що на даний час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого на даний час неможливе, наявні ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Обставини, які зазначені обвинуваченим ОСОБА_4 , як підстави для зміни запобіжного заходу, судом не приймаються, оскільки останній, не надав суду доказів, що за своїм станом здоров`я він не може утримуватись в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», так як відсутні документально підтверджені дані про застереження та наявність тяжких захворювань, які б унеможливлювали його перебування під вартою.

Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, а у задоволенні клопотань обвинуваченого відмовити.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд, з урахуванням наведених даних положень КПК України, вважає необхідним визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 190320 гривень (80 х 2379,00 гривень), розмір якої є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому суд обирає обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до шістдесяти днів, з визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 314, 315, 371, 372, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Задовольнити клопотання прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 20.09.2021 року до 18.11.2021 року включно.
Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.
Заставу визначити у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 190320 (сто дев`яносто тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Застава підлягає внесенню на рахунок UA0006674, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249, банк отримувача ДКС України м. Київ, отримувач коштів ТУ ДСА України у Харківській області.
Обвинувачений ОСОБА_4 (або заставодавець) має право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово Лозівський міськрайонний суд Харківської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та до нього знову буде застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В задоволенні клопотаня обвинуваченого - відмовити.

Копію даної ухвали негайно направити до виконання начальнику Лозівського ВП ГУНП Харківській області, начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1