Провадження №: 1-кп/752/2067/21
У Х В А Л А
30.11.2021 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
під час проведення у залі судового засідання у місті Києві відкритого підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № 0002073 відносноОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Вільшанка Чуднівського району Житомирської обл, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
представник потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

На стадії підготовчого провадження у Голосіївському районному суді міста Києва перебуває зазначене кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні умисного тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

30.11.2021 в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою на строк 60-т діб.
Обвинувачений та його захисник підтвердили свою готовність до розгляду по суті поданого клопотання.

Заслухавши сторін, суд на місці ухвалив здійснити розгляд по суті клопотання прокурора враховуючи неявку в підготовче судове засідання потерпілих. Позиція суду ґрунтується на тому, що в силу приписів ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд вправі за клопотанням учасників судового провадження обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, при розгляді яких застосуванню підлягають правила, закріплені у розділі ІІ цього кодексу. У клопотанні прокурора безпосередньо йдеться про наявність підстав для застосування до обвинуваченого одного з заходів забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжного заходу у виді тримання під вартості строком 60 діб.
Так, мотивуючи своє клопотання прокурор вказав на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 ст. 177 КПК України та пояснив обставини неможливості застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, посилався на відсутність у обвинуваченого надійного поручителя. При цьому прокурор просив зважити на кваліфікацію кримінального правопорушення та саму особу обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечень щодо обґрунтувань прокурора не навів.
Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора та усне клопотав перед судом про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що вказані у клопотанні прокурора ризики є необґрунтованими, абстрактними, нічим не доведеними.
Представник потерпілої підтримав правову позицію прокурора.
З пояснень сторін судом з`ясовано, що ОСОБА_3 був затриманий на стадії досудового розслідування і станом на час проведення підготовчого судового засідання відносно нього діє запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30.11.2021 включно, застосований ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03.09.2021 та продовжений ухвалою від 27.10.2021.
Розглядаючи питання обрання запобіжного заходу за клопотанням прокурора, суд враховує:
- обставини кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , ступінь їх тяжкості, а саме: умисне нанесення тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, що є тяжким злочином за яке передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від п`яти до восьми років;
- особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності;
- відсутність достеменних відомостей про зменшення ризиків, на які вказує прокурор;
- позицію Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував на те, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей і тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Зазначена інституція зазначає, що суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою (п. 219 рішення у справі Нечипорук і Йонкало проти України).
На переконання суду частина з описаних прокурором ризиків, а саме: можливість переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, вплив на свідків, з урахуванням факту того, що у справі не здійснено переходу до судового розгляду, не проведено допити, не досліджено інші докази, є дійсним та триваючим і такими, що не зникли.
За наведених обставин суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
З огляду на тривалість раніше застосованого запобіжного заходу, який вжито до 30.11.2021 суд вважає, що сукупне тримання під вартою у цьому разі не виходитиме за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінується та не суперечитиме ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
До того ж обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи, зможе запобігти встановленим ризикам на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
На переконання суду менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та забезпечать його належну поведінку.
Крім того, суд відхиляє можливість вжиття відносно обвинуваченого застави, адже відомості про наявність у ОСОБА_3 відповідних фінансових можливостей до суду не надходило.
З цих самих мотивів не видається за можливе застосування до обвинуваченого особистої поруки (жодних заяв з цього приводу не надходило).
З огляду на викладене мотивування заявлене захисником клопотання відхиляється. При цьому суд зазначає про недоведеність стороною захисту можливості відбуття обвинуваченим домашнього арешту за певною адресою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 315, 372, 395 КПКУкраїни, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
2.Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб з 30.11.2021 до 28.01.2022 включно.
3.Відлік строку запобіжного заходу рахувати з 30.11.2021.
4.У задоволенні усного клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1