Справа № 314/3987/18
Провадження № 1-кп/314/32/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження №0000445 від 18.05.2018 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Іллічівськ Одеської області, громадянина України, освіта повна середня, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, раніше судимий:

- 11.06.1991 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.215-3, ч.2 ст.141, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Запорізького обласного суду від 01.07.1991 вирок змінено: вважати засудженим за ч.3 ст.215-3, ч.2 ст.141, ст.42 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений умовно-достроково 26.08.1993 маючи невідбуту частину покарання 27 днів;
- 02.03.1994 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.142 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 02.09.1995 по відбуттю строку покарання;
- 03.07.1996 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.140, ст.222, ст.42 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.12.2001 призначено остаточне покарання 6 років позбавлення волі. Звільнився 22.01.2002 по відбуттю строку покарання;
- 17.03.2004 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 18.02.2009 по відбуттю строку покарання;
- 20.07.2010 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 07.12.2012 по відбуттю строку покарання;
- 16.04.2015 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.1 ст.121, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.10.2015, призначено остаточне покарання 5 років позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.11.2016 невідбуту частину покарання 2 роки 4 місяці 21 день замінено на обмеження волі;
- 19.06.2017 Веселівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.345, ст.71, ст.72 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі. Звільнився 16.02.2019 по відбуттю строку покарання,
який обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.390 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого (в режимі відео конференції) ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений до обмеження золі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув 10.08.2017 до «ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» для відбуття покарання за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 19.06.2017. Цього ж дня ОСОБА_3 був ознайомлений під розписку з Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», порядком і умовами відбування покарання у вигляді обмеження волі, а також попереджений про дисциплінарну та кримінальну відповідальність за скоєння правопорушень (ст.ст.68, 69 КВК України, ч.1, 2 ст.390 КК України).
14.05.2018 о 16:00 годині засуджений ОСОБА_3 , на підставі наказу начальника ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 №49/АГ/18 від 14.05.2018, виїхав на короткочасний виїзд за межі виправного центру до м. Енергодар, Запорізької області для попереднього вирішення питань трудового і побутового влаштування після його звільнення.
При цьому, в цей же день, ОСОБА_3 був ознайомлений під розписку з «Правилами поведінки під час короткочасного виїзду», а також попереджений про кримінальну відповідальність за неповернення до місця відбування покарання після закінчення строку виїзду (ст.390 КК України). Засуджений ОСОБА_3 повинен був повернутися на територію установи о 13 годині 00 хвилин 18.05.2018, але у вказаний час до території ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» не з`явився, про причини своєї неявки та фактичне місцезнаходження нікому з працівників адміністрації не повідомив.
У ході вжитих розшукових заходів, о 09 годині 50 хвилин 25.05.2018, службовими особами ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» засудженого ОСОБА_3 було виявлено та затримано за адресою: вул. Українська в м. Енергодар Запорізької області, після чого повернуто до місця відбування покарання.
Вказані дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 390 КК України як неповернення до місця відбування покарання особи, засудженої до обмеження волі, якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, оскільки з дня вчинення зазначеного кримінального правопорушення минуло три роки.
Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, оскільки для цього існують законні підставі.
Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить висновку, дане кримінальне провадження підлягає закриттю, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Враховуючи наведене, встановивши наявність передбачених законом, зокрема ст. 49 КК України, підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, зобов`язаний прийняти таке рішення, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України суд першої інстанції своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину та за яке передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до двох років або позбавлення волі на той самий строк.

Вказане кримінальне правопорушення згідно висунутого ОСОБА_3 обвинувачення було вчинено 18.05.2018.

Отже, з урахуванням обставин кримінального провадження, положень ч.4 ст.12, п.2 ч. 1 ст.49 КК України, станом на момент розгляду справи сплинув строк 3 роки та закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду.

Матеріали кримінального провадження містять ухвалу про оголошення ОСОБА_3 у розшук (ухвала від 22.02.2021).

Також, на адресу суду 16.04.2021 надійшли матеріали із заявою обвинуваченого ОСОБА_3 від 17.03.2021, в якій він вказав місце свого проживання після звільнення з місця обмеження волі. У зв`язку з цим кримінальне провадження було відновлено.

Таким чином, підставою звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст. 49 КК України строків (із врахуванням зупинення строку давності).

Процесуально-правовими підставами звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно його згода на таке звільнення від кримінальної відповідальності, і таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у справі наявні умови, які є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

За таких обставин ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження №0000445 від 18.05.2018 за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 390 КК України, закриттю.

Речові докази та витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, перекладачів та експертів, відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 49 КК України, п.1 ч.2 ст.ст.284, 285, ч.4 ст. 286, ст.288, ст.ст. 350, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене 18.05.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000445 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрити.

На ухвалу протягом семи днів з дня оголошення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

12.01.2022