Код суду 233 Справа № 233/5796/21
Вирок
Іменем України
16 лютого 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Костянтинівка, Донецької області, українець, громадянин України, має середню технічну освіту, не одружений, працює водієм у АТ «Костянтинівське АТП 1409», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286КК України,
ВСТАНОВИВ:
22 жовтня 2021 року о 18 годині 03 хвилин ОСОБА_5 , керуючи на достатніх правових підставах, технічно справним транспортним засобом - автобусом «БАЗ» марки «А 079.14», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині проспекту Ломоносова м. Костянтинівка, Краматорського району, Донецької області за напрямком руху з боку пл. Перемоги у бік вул. Б.Хмельницького м. Костянтинівка та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху України у зоні дії дорожніх знаків 5.35.1 та 5.35.2 Правил дорожнього руху України, діючи в порушення вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, де сказано: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення дорожньо-транспортної події, належним чином не переконавшись, що його подальший рух не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в районі будівлі № 107, яка розташована по пр. Ломоносова в м. Костянтинівка, Краматорського району, Донецької області, не поступився дорогою та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїжджу частину проспекту Ломоносова по пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автобусу.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної події при контактуванні з автобусом та подальшому падінні на дорожнє покриття пішоходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були спричинені наступні тілесні ушкодження: після травматичний розрив барабанної перегородки ліворуч, забій головного мозку 1 ст., лінійний перелом лівої тім`яної кістки з переходом на стінку соскоподібного відростку лівої скроневої кістки, пірамідку скроневої кістки, стінку зовнішнього слухового проходу, велике крило клиноподібної кістки, дно турецького сідла, гемотімпанікум, гемосінус, переломи 2,3,4,5,6 ребер по середньо-ключичній лінії праворуч, 7,8 по лопатковій лінії праворуч, ознаки забію легень, двобічного пневмоторакса, правобічного гемоторакса, підшкірна емфізема, перелом лонної та сідаліщної кістки праворуч, крила підвздошної кістки праворуч, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя.
З технічної точки зору водій транспортного засобу - автобусу «БАЗ» марки «А 079.14», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , належно виконуючи вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, мав у своєму розпорядженні технічну можливість уникнути скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди.
Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що дійсно 22 жовтня 2021 року о 18 годині 03 хвилин він керував транспортним засобом - автобусом «БАЗ» марки «А 079.14», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухався по проїжджій частині проспекту Ломоносова м. Костянтинівка, Краматорського району, Донецької області за напрямком руху з боку пл. Перемоги у бік вул. Б.Хмельницького м. Костянтинівка. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу він побачив на вказаному переході пішохода та намагаючись загальмувати, скоїв на нього наїзд.
Свою вину обвинувачений ОСОБА_5 визнав у повному обсязі, щиро каявся та додав, що має непереривний тридцяти п`ятирічний водійський стаж. Працює водієм на підприємстві АТ «Костянтинівське АТП 1409». Від вказаного працевлаштування має щомісячний дохід. Раніше до вказаної події, жодного разу учасником ДТП не був. Дуже шкодує, що спричинив дорожньо-транспортну пригоду, яка призвела до тяжких наслідків. Зазначив, що ним, були виражені співчуття, жаль та вибачення, а також в добровільному порядку, було зроблено виплату потерпілій на лікування, яка на даний час претензій матеріального та морального характеру до нього не має, а він продовжує їй матеріально допомагати. Просив застосувати до нього мінімальне покарання не пов`язане із позбавленням волі та не застосовувати додаткового покарання, оскільки наявне в нього посвідчення водія, є єдиним джерелом його доходу.
Потерпіла ОСОБА_4 , в судовому засіданні, не бажаючи надавати особисті покази з приводу події, яка мала місце 22 жовтня 2021 року, підтвердила раніше надані нею суду заяви, в яких зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, вказуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю оплачує її лікування, а також просила призначити обвинуваченому мінімальне покарання, яке не пов`язане із позбавленням волі.
Крім повного визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість у скоєнні кримінального правопорушення у обсязі, встановленому вироком, повністю доведена дослідженими судом доказами:
відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.10.2021 року, схеми та фото-таблиці до нього, встановлено, що на місці дорожньо-транспортної пригоди за адресою: пр. Ломоносова, м. Костянтинівка, навпроти буд. № 107 виявлено пляму речовини бурого кольору, слідів шин та слідів гальмування не виявлено;
відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 26.10.2021 року та фото-таблиці до нього, під час огляду транспортного засобу автобусу БАЗ А079,14, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевіркою встановлено, що: в бачку ГУР робоча рідина відсутня; в рульовому механізмі спостерігається витік робочої рідини червоного кольору; кінці рульових тяг надійно закріплені; ходова частина змін конструкції не має; гальмівна система змін конструкції не має; гальмовий шлях зі швидкістю 40 км/год. склав 14 м; пошкодження аварійного характеру розташоване у передній лівій частині кузова транспортного засобу, відсутня ліва передня фара; розруйноване переднє лобове скло у лівому нижньому куті; на лівій частині переднього бамперу на відстані 48 см від лівого кута мається тріщина лінійної форми довжиною 33 мм;
згідно з висновком експерта Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №СЕ-19/105-21/8494-ІТ від 25.11.2021 року, гальмова система автобуса марки БАЗ А 079.14, реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП знаходилась в працездатному стані і будь яких несправностей експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовільній втраті курсової стійкості автобуса не виявлено. Рульове управління автобуса БАЗ А 079.14, реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП знаходилось в працездатному стані та будь яких несправностей експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовільній втраті курсової стійкості автобуса не виявлено. Ходова частина автобуса марки БАЗ А 079.14, реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП знаходилась в працездатному стані і будь яких несправностей експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовільній втраті курсової стійкості автобуса не виявлено;
відповідно до протоколу огляду від 10.11.2021 року та фото-таблиці до нього, переглядом компакт диску з відеозаписом з зовнішньої камери спостереження на аптеці ФОП «Осауленко», розташованого за адресою: м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 103Б встановлено, що відбувається зйомка місцевості від будівлі аптеки, розташованої поблизу проїжджої частини пр- АДРЕСА_2 , в тому числі проїжджої частини навпроти кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». На відеозапису мається позначення дати та часу зйомки, відеозапис розпочинається 22.10.2021 о 18 годині 02 хвилин 48 секунд. Відповідно до відеозапису встановлено, що навпроти вищевказаного кафе розташований пішохідний перехід через проїзджу частину пр-ту. Ломоносова, який позначений дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра». На момент проведення запису зовнішнє освітлення по пр-ту. Ломоносова м.Костянтинівка не працює. При перегляді відеозапису встановлено, що о 18 годині 03 хвилини 30 секунд до пішохідного переходу через проїжджу частину пр-ту. Ломоносова, зі сторони кафе «Ria-pizza» підходить пішохід, який одягнути в темний одяг, в лівій руці тримає сумку світлого кольору, який зупиняється перед краєм дороги та розпочинає переходити дорогу по пішохідному переходу. О 18 годині 03 хвилини 33 секунди пішохід призупиняється на пішохідному переході, та в цей час до пішохідного переходу по лівій смузі пр-ту. Ломоносова за напрямком руху з боку вул. Б.Хмельницького у бік вул. Леваневського під`їжджає легковий автомобіль із увімкненим ближнім світлом фар, при цьому зменшує швидкість руху та освітлює пішохода, який перебуває на пішохідному переході, та пішохід о 18 годині 03 хвилини 34 секунди відновлює рух та продовжує переходити дорогу по пішохідному переходу, а автомобіль зупиняється перед пішохідним переходом. Пішохід рухається спокійним кроком по пішохідному переходу та в цей час по правій смузі пр-ту Ломоносова за напрямком руху з боку вул.Леваневського у бік вул. Б.Хмельницького рухається транспортний засіб з увімкненим світлом фар, який наближається до зазначеного пішохідного переходу. О 18 годині 03 хвилини 43 секунди стається удар лівим кутом транспортного засобу, що рухається по правій смузі пр-ту. Ломоносова об пішохода, від чого останній падає на дорогу та транспортний засіб зупиняється. Таким чином під час огляду встановлено, що час руху пішохода від місця, де він зупинився на пішохідному переході до місця наїзду складає 9 секунд;
згідно з висновком експерта Донецького науково дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/105-21/8763-ІТ від 29.11.2021 року, з технічної точки зору, в умовах даної дорожньої обстановки та при заданих вихідних даних, дії водія автобуса «БАЗ А 079-17», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинні регламентуватися нормативними вимогами підпункту б) п.2.3, п.18.1 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в умовах даної події та при заданих вихідних даних, водій «БАЗ А 079-17», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 належно виконуючи вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України мав у своєму розпорядженні технічну можливість уникнути скоєння даної ДТП. В умовах даної події належні дії пішохода ОСОБА_4 , в даному випадку слід класифікувати стосовно вимог п.4.7, підпункту а) п.4.16 розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації та при заданих вихідних даних, дії водія автобуса «БАЗ А 079-17», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 не відповідали нормативним вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України і знаходились в причинному зв`язку з подією, яка настала.
відповідно до висновку експерта Костянтинівського відділення судово-медичної експертизи КЗОЗ «Донецьке бюро судово-медичної експертизи» №146 від 03.12.2021 року, згідно з даними історії хвороби у потерпілої ОСОБА_4 були такі тілесні ушкодження: після травматичний розрив барабанної перегородки ліворуч, забій головного мозку 1 ст., лінійний перелом лівої тім`яної кістки з переходом на стінку соскоподібного відростку лівої скроневої кістки, пірамідку скроневої кістки, стінку зовнішнього слухового проходу, велике крило клиноподібної кістки, дно турецького сідла, гемотімпанікум, гемосінус, переломи 2,3,4,5,6 ребер по середньо-ключичній лінії праворуч, 7,8 по лопатковій лінії праворуч, ознаки забію легень, двобічного пневмоторакса, правобічного гемоторакса, підшкірна емфізема, перелом лонної та сідаліщної кістки праворуч, крила підвздошної кістки праворуч, які утворились від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючи частини рухомого транспортного засобу, та шляхове покриття, можливо у термін та за обставин, вказаних у постанові та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя;
згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 03.12.2021 року, за участю підозрюваного ОСОБА_5 , останній розказав про обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.10.2021 року в м. Костянтинівка та пояснив, що у вказаний день, приблизно о 18 годині 05 хвилин він керував автобусом марки «БАЗ» моделі А 079.14, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухався по правій смузі пр. Ломоносова за напрямком руху з боку пл. Перемоги у бік вул. Б. Хмельницького зі швидкістю приблизно 15 км/год. під час руху, перед дорожньо-транспортною пригодою асфальт був сухий, опадів не було, на вулиці було темно, міське освітлення не працювало, на автобусі було увімкнено ближнє світло фар. Під`їжджаючи до пішохідного переходу він побачив пішохода, який рухався по вказаному переходу зліва на право відносно його напрямку руху, після чого стався удар лівою передньою частиною автобуса об пішохода. Зіткнення сталося в процесі гальмування.
Постановою про визнання предметів речовими доказами і залучення їх до справи в якості речових доказів від 23.10.2021 року, речовим доказом визнано - автобус марки БАЗ-А 079.14, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .
Суд оцінює зібрані та дослідженні по кримінальному провадженні докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.
Дослідженні в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки всі вони стосуються обставин скоєного кримінального правопорушення і мають значення для кримінального провадження; допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання; достовірними, оскільки вони не суперечать один одному та доповнюють один одного.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, встановлених у судовому провадженні, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.286КК України, як порушення правил безпеки дорожнього рух особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до вимог ст.ст. 50,65КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Згідно з ст.12КК України, кримінальне правопорушення інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 , є тяжким злочином.
ОСОБА_5 - раніше до кримінальної відповідальності не притягався, під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, має адресу реєстрації та місце мешкання, за місцем проживання характеризується посередньо, працездатний, офіційно працевлаштований, за місцем працевлаштування характеризується позитивно, свою провину у скоєному визнав у повному обсязі, добровільно відшкодовує завданий збиток у вигляді матеріальної допомоги на лікування потерпілої, готовий відповідати за скоєне.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд враховує його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого за висновком якої рівень ризику вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як низький. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Відповідно до ч.2 ст.50КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
Крім того, судом взято до уваги таку правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року: Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286КК України, наближене до нижчої межі, оскільки саме це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на принцип пропорційності, коли призначене особі покарання вважалося непропорційним втручанням держави у права людини. Прикладом може слугувати рішення у справі «Швидка проти України».
Дотримання принципу пропорційності, є дотриманням стандартів прав людини, передбачених ЄСПЛ у вирішенні питань покарання, та дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.
Із постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Іспитовий строк це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим, який під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки.
Іспитовий строк дисциплінує засудженого, має на меті привчити його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування
Приймаючи до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжує, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, який працездатний та офіційно працевлаштований, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, визнав вину у скоєному у повному обсязі, його критичного ставлення до скоєного, поведінки обвинуваченого в період досудового слідства та судового розгляду, позиції потерпілої, яка будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки отримує від останнього достатню та необхідну допомогу на лікування, її побажання щодо призначення покарання в сукупності з іншим дає суду підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому суд приходить до висновку про можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , положень ст.75КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених у ст.76КК України, вважаючи, що саме іспитовий строк та контроль за засудженим призведе до позитивних змін в його особистості і створить у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
Крім того, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого, який офіційно працевлаштований водієм транспортного засобу, враховуючи реалізацію відшкодування матеріальної шкоди, яке було продемонстроване впродовж досудового слідства та судового розгляду справи з боку обвинуваченого, що підтверджується заявами потерпілої та особисто потерпілою в судовому засіданні, суд вважає за доцільне не застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки посвідчення водія ОСОБА_5 використовується, як єдине джерело його доходу.
Цивільний позов - не заявлено.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до ст.ст.122,124КПК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , з якого стягнути на користь держави витрати за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу та судової авто-технічної експертизи у загальному розмірі 1372 гривні 96 копійок.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження не обирався, клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило та суд не знаходить підстав для його застосування.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та з покладенням на нього відповідно до ст.76КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_5 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави у відшкодування витрат на залучення експертів, на проведення судових експертиз у загальному розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1