Справа № 161/3081/21 Провадження №11-кп/802/439/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.303 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002626 від 07.08.2020 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.303 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Олишва Рівненського району Рівненської області, зареєстровану та жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, одружену, непрацюючу, раніше не судиму, визнанно винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.303 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного цим вироком покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї згідно ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
До вступу даного вироку в законну силу змінено запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на неї обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за викликами до суду, повідомляти суд про зміну місця проживання.
Звільнено обвинувачену ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченій ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 22.01.2021 року по 12.03.2021 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Арешт, накладений 30.12.2020 ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області, на майно, вилучене в ході проведення обшуку 24.12.2020 скасовано.
Вироком суду вирішено питання речових доказів.
Згідно вироку суду обвинувачена ОСОБА_7 , усвідомлюючи значення своїх дій, які полягають у посяганні на суспільні відносини, що забезпечують основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків та сприяють поширенню аморальності в інтимних стосунках людей, ігноруючи вимоги суспільної моралі, відповідно до яких задоволення статевих потреб повинне здійснюватись без прояву розпусти, безладних статевих контактів і проституції, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, не маючи бажання займатися законною трудовою діяльністю, бажаючи мати дохід і стабільне джерело доходу від незаконної діяльності пов`язаної із сексуальною експлуатацією інших жінок запропонувавши ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та неповнолітній ОСОБА_9 зайнятись проституцією при її посередництві, на що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та неповнолітня ОСОБА_9 погодились та, в подальшому, домовились про вчинення щодо них сутенерства, а саме, вчинення дій по забезпеченню їх зайняттям проституцією, що полягали у підшукуванні клієнтів, звідництві ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та неповнолітньої ОСОБА_9 , з особами чоловічої статі для надання їм послуг сексуального характеру, домовленостях з ними за ціну послуг сексуального характеру, забезпеченні транспортування до них ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та неповнолітньої ОСОБА_9 , отриманні плати від клієнтів за надані ними сексуальних послуги, забезпеченні останніх засобами контрацепції, а також відверненні насильства та обману щодо них з боку клієнтів.
Так, 24 липня 2020 року, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинила сутенерство відносно ОСОБА_11 та неповнолітньої ОСОБА_9 , а саме, звела їх із раніше незнайомими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 для надання останніми їм послуг сексуального характеру за гроші, що виразилось в організації їхньої зустрічі в приміщенні розважального закладу «Теремнівські сауни» за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_11 та неповнолітня ОСОБА_9 , надали сексуальні послуги вказаним вище особам за гроші, чим ОСОБА_7 забезпечила останнім зайняттям проституцією, за що вказаними чоловіками були сплачені грошові кошти неповнолітній ОСОБА_9 у сумі 2400 гривень за двох, які в подальшому остання передала ОСОБА_7 , як винагороду за організацію надання сексуальних послуг.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у сутенерстві, тобто забезпеченні зайняття проституцією щодо кількох осіб, вчинених щодо неповнолітньої, ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.3 ст.303 КК України.
Окрім того, 09 жовтня 2020 року, близько 21 години 25 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно вчинила сутенерство відносно неповнолітньої ОСОБА_9 , а саме, звела її із раніше незнайомим їй ОСОБА_15 (анкетні дані легендовано) для надання останньою йому послуг сексуального характеру за гроші, що виразилось в організації їхньої зустрічі в приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , де неповнолітня ОСОБА_9 , надала сексуальні послуги вказаній вище особі за гроші, чим ОСОБА_7 забезпечила останню зайняттям проституцією, за що вказаним чоловіком були сплачені грошові кошти неповнолітній ОСОБА_9 у сумі 1500 гривень, які в подальшому остання передала ОСОБА_7 , як винагороду за організацію надання сексуальних послуг.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у сутенерстві, тобто забезпеченні зайняття проституцією, вчиненими повторно, щодо неповнолітньої, ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.3 ст.303 КК України.
Окрім того, 28 жовтня 2020 року, близько 05 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно вчинила сутенерство відносно неповнолітньої ОСОБА_9 , а саме, звела її із раніше незнайомим їй ОСОБА_16 для надання останньою йому послуг сексуального характеру за гроші, що виразилось в організації їхньої зустрічі в приміщенні спортивно оздоровчого центру «Леофіт» за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр. Відродження, 15а, де неповнолітня ОСОБА_9 , надала сексуальні послуги вказаній вище особі за гроші, чим ОСОБА_7 забезпечила останню зайняттям проституцією, за що вказаним чоловіком були сплачені грошові кошти ОСОБА_7 у сумі 4000 гривень на її банківську карту емітовану в АТ «Універсал Банк» (monobank) № НОМЕР_1 , як винагороду за організацію надання сексуальних послуг.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у сутенерстві, тобто забезпеченні зайняття проституцією, вчиненими повторно, щодо неповнолітньої, ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.3 ст.303 КК України.
Окрім того, 26 листопада 2020 року, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно вчинила сутенерство відносно ОСОБА_12 та неповнолітньої ОСОБА_9 , а саме, звела їх із раніше незнайомим їм ОСОБА_15 (анкетні дані легендовано) для надання останніми йому послуг сексуального характеру за гроші, що виразилось в організації їхньої зустрічі в приміщенні готелю «101 км.» за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_12 та неповнолітня ОСОБА_9 , надали сексуальні послуги вказаній вище особі за гроші, чим ОСОБА_7 забезпечила останнім зайняттям проституцією, за що вказаним чоловіком були сплачені грошові кошти неповнолітній ОСОБА_9 у сумі 3000 гривень за двох, які в подальшому остання передала ОСОБА_7 , як винагороду за організацію надання сексуальних послуг.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у сутенерстві, тобто забезпеченні зайняття проституцією щодо кількох осіб, вчиненими повторно, щодо неповнолітньої, ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.3 ст.303 КК України.
Окрім того, 15 грудня 2020 року, близько 03 години 35 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно вчинила сутенерство відносно неповнолітньої ОСОБА_9 , а саме, звела її із раніше незнайомим їй ОСОБА_17 для надання останньою йому послуг сексуального характеру за гроші, що виразилось в організації їхньої зустрічі в приміщенні невстановленої квартири за адресою: АДРЕСА_5 , де неповнолітня ОСОБА_9 , надала сексуальні послуги вказаній вище особі за гроші, чим ОСОБА_7 забезпечила останню зайняттям проституцією, за що вказаним чоловіком були сплачені грошові кошти ОСОБА_7 у сумі 1500 гривень на її банківську карту емітовану в АТ «Універсал Банк» (monobank) № НОМЕР_1 , як винагороду за організацію надання сексуальних послуг.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у сутенерстві, тобто забезпеченні зайняття проституцією, вчиненими повторно, щодо неповнолітньої, ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.3 ст.303 КК України.
Окрім того, 24 грудня 2020 року, близько 06 год. 00 хв., ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно вчинила сутенерство відносно неповнолітньої ОСОБА_9 , а саме, звела її із раніше незнайомим їй ОСОБА_18 (анкетні дані легендовано), для надання останньою йому послуг сексуального характеру за гроші, що виразилось в організації їхньої зустрічі в приміщенні готелю «Кедем», що за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Теремнівська, 89в, де неповнолітня ОСОБА_9 , надала сексуальні послуги вказаній особі за гроші, чим ОСОБА_7 забезпечила останню зайняттям проституцією, за що вказаним чоловіком були сплачені грошові кошти неповнолітній ОСОБА_9 у сумі 3000 гривень, які остання в подальшому передала ОСОБА_7 , як винагороду за організацію надання сексуальних послуг.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у сутенерстві, тобто забезпечення зайняття проституцією іншою особою, вчиненими повторно, щодо неповнолітньої, ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч.3 ст.303 КК України (а.с.87-91).
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що апеляційна скарга подається у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням Закону України Про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості (п.п.3, 4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України). Вказує на те, що судом при призначенні покарання ОСОБА_7 не взято до уваги в повній мірі до уваги ті обставини, що остання впродовж короткого проміжку часу вчинила ряд корисливих злочинів, кожен з яких відноситься до категорії тяжких злочинів. А також обвинувачена не маючи бажання займатися законною трудовою діяльністю, вчинила сутенерство відносно декількох осіб, одна з яких є неповнолітньою. Вважає, що до обвинуваченої необхідно застосувати більш суворе покарання. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.303 КК України та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна на праві приватної власності (а.с.138-140).

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав; думку обвинуваченої та її захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; потерпілу, яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у сутенерстві, тобто забезпеченні зайняття проституцією, вчиненими повторно, щодо неповнолітньої та правильність кваліфікації її дій за ч.3 ст.303 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.
Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої та кваліфікацію її дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.
Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_7 повністю визнала себе винною в обсязі висувного їй обвинувачення.
Оскільки вона та інші учасники судового провадження не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції обмежився тільки допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу винної, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.
Водночас, щодо доводів прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, колегія суддів визнає їх не обґрунтованими з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.
Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про особу винної у їх сукупності.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Крім того, судом першої інстанції обираючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 враховано, що вона раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинила ряд епізодів кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких злочинів. Однак вину визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, є особою молодого віку, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, оскільки одружена. А тому врахувавши наведені обставини у їх сукупності, а також позицію неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_19 , які вказали, що моральних чи матеріальних претензій до обвинуваченої не мають, просили суворо не карати останню та не позбавляти її волі, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства та їй слід призначити покарання, передбачене санкцією статті кримінального закону, за яким вона притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі на мінімальний строк та на підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням максимального іспитового строку, та покладенням обов`язків згідно ст.76 КК України.

Також судом вірно зазначено, що оскільки він звільняє обвинувачену ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, а тому додаткове покарання у виді конфіскації майна не підлягає застосуванню, на підставі вимог ст.77 КК України.

Таке покарання, на думку суду першої інстанції, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, з чим і погоджується апеляційний суд.

Підстав для зміни вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.303 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді