Справа № 461/3044/21
Провадження № 1-кс/461/2270/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури,

встановив:

скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявою від 18 березня 2021 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.382, ч.2 ст.383, ч.2 ст.384, ч.1 ст.396 КК.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 18.03.2021 року він звернувся до Львівської обласної прокуратури із заявою про вчинення працівниками Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, Львівської місцевої прокуратури №1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.382, ч.2 ст.383, ч.2 ст.384, ч.1 ст.396 КК. Однак, відомості про злочин не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Листом прокуратури від 31.03.2021 року його заява була скерована до ТУ Державного бюро розслідувань розташоване у місті Львові. 06.04.2021 ТУ Державного бюро розслідувань розташоване у місті Львові повідомило його про відсутність підстав для внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вважає, що така бездіяльність є незаконною і суперечить положенням ст.214 КПК України.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів наведених у ній. Додатково вказав, що вважає відмову розслідувати злочини неправомірною.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, неявка слідчого. дізнавача чи прокурора не є перешкодою у розгляді скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення скаржника та захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Встановлено, що 18.03.2021 року ОСОБА_3 звернувся до Львівської обласної прокуратури із заявою про вчинення працівниками Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, Львівської місцевої прокуратури №1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.382, ч.2 ст.383, ч.2 ст.384, ч.1 ст.396 КК.

Листом прокурора Львівської обласної прокуратури від 31.03.2021 заяву ОСОБА_3 скеровано для розгляду до ТУ Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові у відповідності до вимог ч.4 ст.216 КПК.

06.04.2021 листом ТУ Державного бюро розслідувань розташоване у місті Львові ОСОБА_3 повідомлено, що його заява від 18.03.2021 року не містить конкретних даних про вчинення злочинів посадовими особами Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, Львівської місцевої прокуратури №1, тобто відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР за заявою.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України та пп.4 п.2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Згідно розділу 2 пункту 1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України 06.04.2016 року № 139, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 року за № 680/28810, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. До того ж підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального характеру. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

При цьому, скаржником не доведено, що при подачі ним заяви про вчинення кримінального правопорушення були дотримані вищенаведені положення, оскільки як видно з долученої скаржником та дослідженої слідчим суддею заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18 березня 2021 року, у ній не наведено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Заява за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки наявності складу вищезазначених злочинів, а тому така, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Таким чином, з врахуванням наведеного, вважаю подану заяву такою, що не відповідає вимогам п.4 ст.5 ст.214 КПК України та нормам Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, через відсутність конкретних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Водночас слідчий суддя не надає оцінку діям посадових осіб ТУ Державного бюро розслідувань розташоване у місті Львові, оскільки їх дії виходять за межі компетенції слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, внаслідок знаходження ТУ за межами територіальної юрисдикції суду.

Зважаючи на викладене, уповноважена особа, не встановивши підстав для виконання дій, передбачених ч.1 ст.214 КПК України, надала обґрунтовану відповідь заявнику у відповідності до вимог чинного законодавства, а також скерувала заяву для розгляду за належністю.

Таким чином, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,

постановив:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1