ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду кримінальне провадження №0000718 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берестечка, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, громадянина України, українця, не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений старший сержант ОСОБА_4 22 грудня 2019 року під час переміщення військової частини з району виконання завдань за призначенням до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 :

АДРЕСА_2 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, діючи із злочинною недбалістю, в порушення пунктів 11, 34 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України та ст.ст. 9, 11. 16, 123 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та чинного законодавства України, не забезпечив схоронність ввіреного його майна положивши прилад нічного бачення AN/PVS-14 №74354625 у службову машину взводу та залишив без нагляду не контролюючи його наявність, тим самим залишаючи ввірений предмет без нагляду та охорони, що в подальшому призвело до його втрати внаслідок порушення правил його зберігання.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю. Щиро розкаявся у вчиненому злочині та просить суворо не карати.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, учасники судового провадження не заперечують щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження фактичних обставин справи, немаючи сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч. 3,4 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого, дослідити дані у справі, що характеризують його особу.

Учасникам судового провадження розяснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у втраті ввіреного для службового користування військового майна внаслідок порушення правил його зберігання в умовах особливого періоду, крім воєнного стану є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 413 КК України.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує помякшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, позитивно характеризувався за місцем проходженням військової служби, завдана шкода повністю відшкодована, жодних тяжких наслідків даним злочином не заподіяно, що в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому суд приходить до висновку про призначення мінімального строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 413 КК Україниі можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та вважає за можливе прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_4 повністю відшкодував матеріальну шкоду і в судовому засіданні прокурор просив цивільний позов залишити без розгляду, тому цивільний позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_4 слід залишити без розгляду.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди завданої злочином залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя ОСОБА_1