УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2022 Справа №607/1397/22

Провадження 1кс/607/518/2022
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту транспортного засобу у кримінальному провадженні №0000012 від 10 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернулася ОСОБА_3 із клопотанням, в якому просила скасувати арешт, накладений у кримінальному провадженні №0000012 від 10 січня 2022 року, згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року у справі №607/455/22 на транспортний засіб «Renault Espace», р.н. НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання заявниця ОСОБА_3 вказує на те, що потреба в подальшому арешті на вказаний автомобіль відпала, оскільки під час досудового провадження слідчим була призначена судово-медична експертиза для встановлення ступеня тяжкості спричинених ушкоджень ОСОБА_3 . За висновком експерта ОСОБА_3 були спричинені легкі тілесні ушкодження.

Заявниця ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, у клопотанні про скасування арешту просила розглядати за її відсутності.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надіслав на електронну адресу суду клопотання, у якому просив справу розглянути за його відсутності. Повідомив, що кримінальне провадження №0000012 від 10 січня 2022 року постановою слідчого від 26 січня 2022 року закрито, а тому він не заперечує щодо скасування арешту із майна.

На підставі ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) у зв`язку з неприбуттям в судове засідання учасників фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею мають бути встановлені вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Як зазначалося вище, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року (справа №607/455/22, провадження №1-кс/607/201/2022) у кримінальному провадженні №0000012 від 10 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, накладено арешт на транспортний засіб «Renault Espace», р.н. НОМЕР_1 , шляхом позбавлення права користування, розпоряджання та відчуження.

Як вбачається із змісту вказаної ухвали арешт на транспортний засіб накладений з метою його збереження як речового доказу, який необхідний для проведення експертиз та інших слідчих дій, від можливого приховування, відчуження, знищення слідової інформації на ньому.

Вказаний автомобіль, згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 0541, належить ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу вимог ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160166, 170174 КПК України.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне володіння належним йому майном, що буде суперечити загальним засадам права власності, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що на даний час із транспортним засобом «Renault Espace», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 проведено усі необхідні слідчі дії та беручи до уваги позицію прокурора у даному кримінальному провадженні, який не заперечує з приводу скасування арешту, накладеного на даний транспортний засіб, слідчий суддя доходить висновку про досягнення мети застосованого арешту та про відсутність потреби в подальшій забороні відчуження, розпорядження та користування власнику вказаним транспортним засобом.

Відтак, клопотання слід задовольнити, скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року на транспортний засіб «Renault Espace», р.н. НОМЕР_1 , повернувши вказаний транспортний засіб його власнику ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту транспортного засобу у кримінальному провадженні №0000012 від 10 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року на транспортний засіб «Renault Espace», р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 0541, належить ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Транспортний засіб «Renault Espace», р.н. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Копію ухвали направити ОСОБА_3 , слідчому та прокурору в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1