КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

07 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року, суд задовольнив клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 та звільнив ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364; ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а об`єднане відносно нього кримінальне провадження (№ 0000986 від 01.10.2014 та № 0000483 від 21.02.2017), закрив.

Цією ж ухвалою суд скасував арешт на майно у вигляді грошових коштів у сумі 420 000 (чотириста двадцять тисяч) доларів США (4 200 банкнот номіналом по 100 доларів США кожна), накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2014 року, які повернуто ОСОБА_9 .

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що судом встановлені підстави для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення його до кримінальної відповідальності, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 367 КК України, а тому, на підставі ст. 49 КК України, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності.

Крім того, судом встановлено, що жодне із діянь, що інкримінуються ОСОБА_9 , не спричинили будь-якої матеріальної шкоди, а також не містять санкцій у вигляді конфіскації майна, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2014 у справі № 757/34942/14-к підлягає скасуванню, а грошові кошти в сумі 420 000 доларів США, поверненню ОСОБА_9 .
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23.07.2021 у справі № 760/3165/15-к про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття об`єднаного відносно нього ((№ 0000986 від 01.10.2014 та № 0000483 від 21.02.2017) кримінального провадження, а також про скасування арешту на майно у вигляді грошових коштів у сумі 420 000 (чотириста двадцять тисяч) доларів США, який було накладено ухвалою Печерського районного суду м. Києва 25.11.2014, та повернення їх ОСОБА_9 , скасувати частково у частині звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 і закриття відносно нього об`єднаного кримінального провадження та у частині скасування арешту на майно у вигляді грошових коштів у сумі 420 000 (чотириста двадцять тисяч) доларів США, який було накладено ухвалою Печерського районного суду м. Києва 25.11.2014, та повернення їх ОСОБА_9 .
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала не ґрунтується на нормах кримінального закону, прийнята з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та допущенням неповноти судового розгляду.

Як зазначає апелянт, обвинувачений ОСОБА_9 може бути звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки передбачені Законом строки давності минули та протягом цього часу перебіг давності не зупинявся, оскільки обвинувачений не ухилявся від досудового слідства або суду, та не переривався, так як він не вчиняв нового злочину.

Проте, як звертає увагу апелянт, ОСОБА_9 не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, оскільки санкція вказаного злочину, передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, і за цим критерієм, відповідно до ст. 12 КК України, дане кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів.

Тобто, як зазначає прокурор, фактично згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, ОСОБА_9 не може бути звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 364 КК України, оскільки з дня вчинення ним цього кримінального правопорушення, а саме з 14.10.2014 року, ще не минув передбачений Законом десятирічний строк.

Крім того, на думку апелянта, судом безпідставно було прийнято рішення про скасування арешту на майно у вигляді грошових коштів у сумі 420 000 доларів США, оскільки вилучення та арешт вказаних коштів були здійснені у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні закінченого замаху на зловживання службовим становищем, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, від відповідальності за вчинення якого обвинувачений, не може бути звільнений на підставі ст. 49 КК України.

Вважає, ухвалюючи рішення про скасування арешту на майно у вигляді грошових коштів у сумі 420 000 доларів США, який було накладено ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2014, та повернення їх ОСОБА_9 , суд допустив неповноту судового розгляду, внаслідок якого залишились недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурора Генеральної прокуратури України, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 посилаючись на те, що вимоги прокурора є незаконними, та такими що не підлягають задоволенню, просить залишити ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 в кримінальній справі 760/3165/15-к без змін, а апеляційну скаргу прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним, як передбачено ч. 2 вказаної вище статті, є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Перевіривши матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , в межах поданої прокурором апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду щодо звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття у зв`язку з цим щодо нього кримінального провадження, а також щодо скасування арешту та повернення ОСОБА_9 майна у вигляді грошових коштів у сумі 420 000 доларів США, не може бути визнане законним та обґрунтованим, з огляду на таке.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, своє рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, суд обґрунтував тим, що матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК).
У зв`язку з цим, зважаючи на те, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, максимальний строк покарання у виді позбавлення волі за вчинення інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, не може перевищувати чотирьох років ( тобто двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу), першої інстанції дійшов висновку, що, з огляду на ч. 4 ст. 12 КК України, вказане вище кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів, а тому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності становить п`ять років, а не десять, як у разі вчинення тяжкого злочину.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів не може бути визнаний обґрунтованим, оскільки він прямо суперечить нормам матеріального права.
Зокрема, згідно з приписами, передбаченими ст. 12 КК України, єдиним критерієм класифікації кримінальних правопорушень (кримінальних проступків та злочинів), передбачених цим Кодексом є міра основного покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, незалежно від стадії цього правопорушення.

Як прямо передбачено, ч. 5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

З урахуванням наведених вимог закону, приймаючи до уваги те, що санкція ч. 2 ст. 364 КК України передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином, незалежно від того на якій стадії його було завершено та яке покарання може бути призначено особі, визнаній винною у вчиненні цього злочину, в тому числі з урахуванням вимог, передбачених ч. 3 ст. 68 КК України.

Відповідно до вимог, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до набрання вироком законної сили минуло десять років.

Станом на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, так само як і на час апеляційного розгляду, вказаний вище строк не закінчився, а тому суд першої інстанції не мав законних підстав для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження в цій частині.

У зв`язку з цим, незаконним та передчасним слід також визнати рішення суду щодо скасування арешту на майно у вигляді грошових коштів у сумі 420 000 доларів США, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2014 року та повернення цих коштів ОСОБА_9 .

Що стосується рішення суду щодо звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження в цій частині, то воно є законним та обґрунтованим, оскільки відповідає нормам матеріального права та ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду в частині звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 цього Кодексу, а також в частині скасування арешту на грошові кошти у сумі 420 000 доларів США та їх повернення обвинуваченому, є незаконним, оскільки при його постановленні були неправильно застосовані вимоги закону України про кримінальну відповідальність, які призвели до неправильного та передчасного закриття кримінального провадження в цій частині.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла до висновку про те, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року в частині звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття в цій частині кримінального провадження, а також в частині скасування арешту на майно у вигляді грошових коштів у сумі 420 000 (чотириста двадцять тисяч) доларів США, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2014 року, та повернення їх ОСОБА_9 підлягаєскасуванню, з призначенням нового розгляду за матеріалами зазначеного кримінального провадження в суді першої інстанції в частині обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року в частині задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття в цій частині об`єднаного відносно нього кримінального провадження (№ 0000986 від 01.10.2014 та № 0000483 від 21.02.2017), а також в частині скасування арешту на майно у вигляді грошових коштів у сумі 420 000 (чотириста двадцять тисяч) доларів США (4 200 банкнот номіналом по 100 доларів США кожна), накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2014 року, та повернення цих коштів ОСОБА_9 , скасувати.

Призначити новий судовий розгляд зазначеного кримінального провадження в суді першої інстанції в частині обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України.

У решті ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 760/3165/15-к

Номер провадження : 11-кп/824/3994/2021

Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364; ч. 1 ст. 357; ч. 2 ст. 367 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_11

Доповідач - суддя ОСОБА_1