У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2021 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого П`ятого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 24.09.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000216 від 11.06.2021 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, згідно з якою просить скасувати постанову слідчого П`ятого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 24.09.2021 року про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000216 від 11.06.2021 року.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що П`ятим слідчим відділом (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 11.06.2021 року, за її заявою про злочин від 07.06.2021 року щодо протиправних дій інспектора патрульної поліції ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, а процесуальне керівництво здійснюється прокурорами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Зазначає, що 24.09.2021 року слідчим П`ятого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000216 від 11.06.2021 року за ч. 1 ст. 365 КК України, посилаючись на те, що відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 55 КПК України на даний час відсутні достатні підстави вважати, що їй завдано матеріальної, фізичної, або моральної шкоди.

З таким висновком слідчого заявниця не погоджується, оскільки він взагалі не ґрунтується на вимогах діючого кримінального процесуального закону та, у будь-якому разі, є передчасним під час здійснення кримінального провадження за такими фактичними обставинами, водночас порушує її законні права та інтереси, свідчить про протиправні дії (бездіяльність) слідчого, упереджене ставлення до неї як до заявника, який двічі звернувся з проханням про залучення до кримінального провадження в якості потерпілої (заяви від 06.08.2021 року, клопотання від 20.09.2021 року), а також вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки складена з недотриманням вимог ст. ст. 55, 110, 220 КПК України, а саме: не містить належним чином мотивованої жодної процесуальної підстави, жодного мотиву вважати її, як заявника, особою, якій не завдано шкоди вказаним кримінальним правопорушенням; не містить мотивувальної частини, в якій повинні бути викладені відомості про зміст фактичних обставин справи, які є підставою для прийняття постанови, обґрунтування мотивів прийняття постанови та посилання на положення КПК України.

Зауважує, що слідчий, нехтуючи вимогами КПК України, умисно не вказує у тексті постанові, що вона має процесуальний статус заявника, натомість встановлює її як фізичну особу, приймаючи до уваги лише те, що їй не заподіяно фізичної або майнової шкоди та умисно не визнає її потерпілою, безпідставно ігноруючи завдання їй моральної шкоди, оскільки в результаті протиправних дій інспектора патрульної поліції ОСОБА_5 вона зазнала моральних, душевних страждань внаслідок психологічного тиску з метою змусити її зізнатися у вчиненні злочину, внаслідок зухвалого здійснення прямого втручання у її приватне життя, внаслідок зневажливого ставлення до її особистості та людської гідності, про що вона прямо вказує у своїй заяві про злочин і у клопотанні про визнання її потерпілою.

Заявниця у судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву, згідно з якою просить розглянути скаргу без її участі, зазначивши, що скаргу підтримує повністю та просить задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду скаргу, про причини неявки слідчого суддю не повідомлено.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, та положень ч. 3 ст. 306 КПК України, визнано можливим розгляд даної скарги у відсутності особи, рішення якої оскаржується, на підставі поданих заявницею доказів.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані, виходячи з наступного.

Таким чином, ст. 55 КПК України містить як визначення поняття потерпілого, так і порядок виникнення його прав та обов`язків, а також чітко визначає форму та порядок прийняття рішення слідчим про відмову у визнанні потерпілим. Із змісту цієї статті слідує, що права та обов`язки потерпілого виникають у особи: в одному випадку з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення; в іншому з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо слідчий не вважає особу потерпілою, то виносить про це вмотивовану постанову в кожному випадку.

Аргументуючи оскаржуване рішення від 24.09.2021 року слідчий вказав, що на даний час відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 завдано матеріальної, фізичної чи моральної шкоди.

З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим формально зазначено про відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілою у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 11.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, за її заявою про злочин від 07.06.2021 року, проте належним чином не обґрунтовано, що слідчим враховано та досліджено при винесені зазначеної постанови.
Викладене свідчить, що оскаржувана постанова слідчого не відповідає вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України.

Разом з тим, всупереч вимогам ст. 110 КПК України, оскаржувана постанова слідчого є немотивованою.

З огляду на зазначене, слідчий передчасно дійшов висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілою, не з`ясував обставини за яких заявниця звернулася до слідчого та не мотивував своє рішення у відповідності до ст. 110 КПК України, у зв`язку із чим слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 24.09.2021 року підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого П`ятого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 24.09.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000216 від 11.06.2021 року задовольнити.

Скасувати постанову слідчого П`ятого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 24.09.2021 року про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 11.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1