Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/587/2021 Справа № 641/3449/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 07.04.2021 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого:

1.06.07.2012 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки;

2.18.07.2013 Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ст. 70, ст. 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково 20.05.2018,

Який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06.04.2021 приблизно о 10:15, ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_5 біля парковки за адресою: м. Харків, вул. Державінська, 3/2 та вступив з ним у злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, а саме до багажного відділу автомобілю «ГАЗ 3302-414» державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_4 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно та маючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, узгодивши свої дії та розподіливши ролі о 10:33 підійшли до парковочної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , відповідно до раніше узгоджених та розподілених ролей, з метою реалізації спільного, злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до автомобілю «ГАЗ 3302-414» державний номер НОМЕР_1 та удвох відкрили задні дві засувки на дверцях багажного відділу.

Далі, продовжуючи свої протиправні дії, охоплені єдиним умислом, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , піднявши кришку багажного відділу та потягнувши за вентиль кисневого балону синього кольору, витягнули його з багажного відділу та удвох поклали на землю. Після чого, ОСОБА_4 разом ОСОБА_5 , підняли балон та понесли його до паркану даної парковки у бік провулку Виборзького, тим самим незаконно заволоділи кисневим балоном синього кольору з маркуванням № НОМЕР_2 , об`ємом 40 літрів, що належить потерпілому ОСОБА_7 .

Вчинивши всі необхідні дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна та довівши свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 1550,00 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро покаявся та суду пояснив, що дійсно він, попередньо домовившись з ОСОБА_5 , 06.04.2021, приблизно о 10:30, перебуваючи на парковці автомобілів, за адресою: м. Харків, вул. Державінська, 3/2, проникли до багажного відділення автомобіля «ГАЗ» державний номер НОМЕР_1 та викрали кисневий балон, синього кольору. Після цього, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

У судовому засіданні ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро покаявся та суду пояснив, що дійсно він, попередньо домовившись з ОСОБА_4 , 06.04.2021, приблизно о 10:30, перебуваючи на парковці автомобілів, за адресою: м. Харків, вул. Державінська, 3/2, проникли до багажного відділення автомобіля «ГАЗ» державний номер НОМЕР_1 та викрали кисневий балон, синього кольору. Після цього, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Потерпілий ОСОБА_7 надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності та згоду на розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні визнали свою вину у повному обсязі, не оспорювали обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненої за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у сховище, вчинену повторно, а дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненої за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у сховище.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинувачених.

При призначені покарання ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Так, ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує його покарання є щире каяття.

Обставини, що обтяжують його покарання по справі відсутні.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, а також попередження вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи те, що обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні та наявні обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого, відсутність тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення, суд вважає можливим звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням із застосуванням ст. ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки ОСОБА_4 можливо виправити без реального відбуття покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Так, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, є особою раніше не судимою в силу ст. 89 КК України, не працює, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання є щире каяття та наявність на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставини, що обтяжують його покарання по справі відсутні.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, а також попередження вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи те, що обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відсутні та наявні обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого, відсутність тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення, суд вважає можливим звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням із застосуванням ст. ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки ОСОБА_5 можливо виправити без реального відбуття покарання.

Запобіжний захід, обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2021 року на кисневий балон синього кольору з маркуванням № 895200 зняти.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідки № СЕ-19/121-21/7681-ТВ від 13.04.2021 про витрати на проведення експертизи, дані витрати становлять 490,35 грн, які повинні бути солідарно стягнуті на користь держави з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 490, 35 грн. (чотириста дев`яносто грн. 00 коп.).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2021 року на кисневий балон синього кольору з маркуванням № НОМЕР_3 зняти.

Речові докази: кисневий балон синього кольору з маркуванням № НОМЕР_3 вважати повернутим потерпілому ОСОБА_7 згідно з розписки.

Вирок може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1