Ухвала
Іменем України
01 вересня 2021 року

м. Київ
справа № 308/8485/19

провадження № 51 2396 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 червня 2021 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2021 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 червня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 18 січня 2021 про відмову у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні № 0000040 від 17 липня 2018 року за ч. 2 ст. 240 КК України.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оскаржили її в апеляційному порядку.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 червня 2021 року, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися із касаційною скаргою, в якій порушують питання про скасування ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 червня 2021 року та ухвали Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2021 року як незаконних у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилаються на порушення слідчим суддею ст. 90 КПК України та ст. 41 Конституції України при винесенні судового рішення, наявність описки в описовій частині ухвалі, яка не усунута. Також вказують на порушення апеляційним судом вимог ст. 404 КПК України та права на оскарження рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши долучені до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги та наданих йому повноважень, у зв`язку із чим Суд не дає оцінку доводам касаційної скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо незаконності ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 червня 2021 року, яка відповідно до ст. 424 КПК України не є судовим рішенням, яке може бути переглянуте в касаційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення на них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Як правильно зазначено апеляційним судом, до передбаченого ст. 309 КПК України переліку не входить оскарження ухвали слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги на постанову про відмову у визнанні потерпілими.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 18 січня 2021 про відмову у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні № 0000040 від 17 липня 2018 року за ч. 2 ст. 240 КК України, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку та відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України виніс ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.
Тобто, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях звертає увагу, що апеляційне та касаційне оскарження судових рішень має залежати від особливостей процесуального характеру, та з огляду на вимоги національного законодавства.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 червня 2021 року, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3