Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/496/21 за апеляційною скаргою представника ПрАТ «Мармуровий Кар`єр «Трибушани» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2021.

Цією ухвалою задоволено частково клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 від 09.06.2021 та накладено арешт на майно: журнал прийому-передачі на кар`єрі із 2019 року, 6 зразків породи, близько 10 тон корисних копалин, вилучені 05.10.2021 в ході проведення обшуку на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0017 яка на праві власності належить Закарпатській обласній державній адміністрації і відповідно до договору оренди земельної ділянки №013-27/169 від 17.12.2018 передана в оренду ПАТ «МАРМУРОВИЙ КАРЄР «ТРИБУШАНИ» ().

Цією ж ухвалою накладено арешт із забороною на відчуження без заборони розпорядження та/або користування на устаткування для роздроблення корисних копалин, трактор ХТЗ номерний знак НОМЕР_1 та зважувальний апарат.

Досудовим розслідуванням встановлено, що директор ПАТ МК «Трибушани» ОСОБА_8 , мешканець АДРЕСА_1 , директор ТОВ «Білкам» ОСОБА_9 , мешканець АДРЕСА_2 та староста с.Ділове Рахівської ОТГ ОСОБА_10 , мешканець АДРЕСА_3 , будучи обізнаними про встановлений чинним законодавством порядок видобування корисних копалин загальнодержавного значення, у порушення вимог Кодексу України «Про надра», Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011 та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, залучили до систематичного, спільного, незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення мармуру (доломіту) на території Рахівської ОТГ, Рахівського району Закарпатської області, підшукали та об`єднали із раніше знайомих

-2-

між собою інших осіб з числа мешканців с. Ділове Рахівського району Закарпатської області, а саме: ОСОБА_11 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_4 ; ОСОБА_12 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_5 ; ОСОБА_13 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_14 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_15 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 . Отримані грошові кошти після реалізації корисних копалин здобутих незаконним шляхом розподіляються між всіма задіяними до вказаної діяльності особами, частину з яких витрачають на фінансування подальшої злочинної діяльності.

Для досягнення мети, вище перелічені особи діють у відповідності до розподілених між ними ролями, згідно з покладеними на кожного функціями, спільно, відповідно до визначеного напрямку діяльності, та розуміючи, що мета може бути досягнута лише в результаті спільних систематичних дій всіх задіяних осіб і неухильного дотримання ними плану.

Вказані особи, щоразу проводять підготовчі та розвідувальні заходи, які полягають у можливості проїзду транспортних засобів, плануванні часу та здійсненні щоденної перевірки місць де здійснюється незаконна діяльність, з метою виявлення засобів фото-, відеофіксації фактів їхньої незаконної діяльності. Для швидкого обміну інформацією та своєчасного узгодження своїх дій дані особи використовують мобільний та радіо зв`язок.

Для прибуття до родовищ, де здійснюється незаконне видобування мармуру, навантаження його та доставка в населений пункт (с.Ділове) для подальшої переробки та реалізації, вказаними особами використовуються легкові та вантажні транспортні засоби з наступними номерними знаками державної реєстрації автомобілів: НОМЕР_2 (Краз); НОМЕР_3 (Зил 131); д (або «а») 7828 ТЕ (Таtrа); НОМЕР_4 (Таtrа); НОМЕР_5 (VW Transporter); AO7841ET (Tatra); НОМЕР_6 (трактор); НОМЕР_7 (Tatra); НОМЕР_8 (Tatra); НОМЕР_9 (Tatra); НОМЕР_10 (Прицеп до тягача); НОМЕР_11 (Tatra); НОМЕР_12 (Зил 131); 2734 ІВА (Краз); НОМЕР_13 (Краз); 2166 AT (Jeep) та інші на даний час невстановлені транспортні засоби.

Відповідно до інформації наданої від 16.09.2021 УСР в Закарпатській області ДСР Національної поліції України на виконання доручення прокурора у провадженні встановлено, що організатором злочинної діяльності є директор ПАТ МК «Трибушани» ОСОБА_8 , директор ТОВ «Білкам» ОСОБА_9 , староста с.Ділове Рахівської ОТГ ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_14 та ФОП ОСОБА_11

05.10.2021 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справа №301/12592/21 провадження 1-кс/308/4117/21 від 24.09.2021, на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0017 яка на праві власності належить Закарпатській обласній державній адміністрації і відповідно до договору оренди земельної ділянки №013-27/169 від 17.12.2018 передана в оренду ПАТ «МАРМУРОВИЙ КАРЄР «ТРИБУШАНИ» (), було проведено обшук в ході якого було виявлено та вилучено: журнал прийому-передачі на кар`єрі із 2019 року, 6 зразків породи, устаткування для роздроблення корисних копалин, трактор ХТЗ номерні знаки НОМЕР_1 , зважувальний апарат, близько 10 тон корисних копалин.

Необхідність накладення арешту на майно прокурор обґрунтував тим, що вище перелічене майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому у відповідності до ст.98 КПК України має значення у кримінальному провадженні як речовий доказ. При цьому прокурор зазначив, що 06.10.2021 заступником начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Закарпатській області винесено постанову про визнання вищезазначеного майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

-3-

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що вилучені під час обшуку речі відповідають критеріям , зазначеним у ст.98 КПК України, а тому з урахуванням вимог п.1 ч.ч.2,3 ст.170 КПК України клопотання прокурора підлягає до задоволення, оскільки в разі не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити розслідуванню кримінального провадження, та встановлення винних у його вчиненні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах ПрАТ «Мармуровий кар`єр «Трибушани», просить ухвалу слідчого судді від 20.10.2021 скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку 05.10.2021, у кримінальному провадженні №0000208 від 09.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. Вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, без урахування вимог ст.98 КПК України та без дотримання критеріїв, визначених ст.ст.170-173 цього Кодексу. Стверджує, що слідчим не доведено відповідність вилученого під час обшуку майна критеріям ст.98 КПК України. Представник ставить під сумнів обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним видобуванням корисних копалин. Вказує на те, що слідчий суддя безпідставно не врахував пояснення керівника підприємства, який повідомив, що ПрАТ не здійснює видобування корисних копалин Прибуйського родовища, що підтверджується відсутність автомобільного сполучення до місцезнаходження родовища та яке наразі заросло чагарниками. Окрім того, факт відсутності користування корисними копалинами родовища свідчить і акт перевірки Державної служби геології та надр України від 08.10.2021 №02-01/08/2021-77/п-133 та від 04.10.2019 №02-01/08/2019-63/п-172. Підприємство вже давно не здійснює свою діяльність на підставі скасованого дозволу, оскільки працює на підставі чинного дозволу від 12.10.2001 №2561. Вилучені зразки мармуру видобуваються на Трибушанському родовищі, в той час, як на Прибуйському родовищі містяться корисні копалини такі, як вапняк мармуровий, доломіт чорного та темно-сірого кольору. З наведених підстав представник вважає, що відсутність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення не давали слідчому судді обґрунтованих підстав для накладення арешту на вилучене майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.370,372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 20.10.2021 відповідає у повній мірі.

Як вбачається з клопотання в провадженні ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 від 09.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

19.10.2021 прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, відомості про яке

-4-

внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 від 09.06.2021, а саме: 6 зразків породи, близько 10 тон корисних копалин, устаткування для роздроблення корисних копалин, трактор ХТЗ номерні знаки НОМЕР_1 , зважувальний апарат.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст.170-173 КПК України.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладено на нього арешт як на речові докази.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

-5-

З матеріалів судового провадження вбачається, що 05.10.2021 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справа №301/12592/21 провадження 1-кс/308/4117/21 від 24.09.2021 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0017 яка на праві власності належить Закарпатській обласній державній адміністрації і відповідно до договору оренди земельної ділянки №013-27/169 від 17.12.2018 передана в оренду ПАТ «МАРМУРОВИЙ КАРЄР «ТРИБУШАНИ» (), було проведено обшук в ході якого було виявлено та вилучено: журнал прийому-передачі на кар`єрі із 2019 року, 6 зразків породи, устаткування для роздроблення корисних копалин, трактор ХТЗ номерні знаки НОМЕР_1 , зважувальний апарат та близько 10 тон корисних копалин.

06.10.2021 заступником начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Закарпатській області винесено постанову про визнання вищезазначеного майна речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Також з матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст.ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

Колегія суддів приходить до висновку проте, що матеріали судового провадження містять достатньо даних вважати, що виявлене 05.10.2021 в ході обшуку земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0017 майно, яке залучено до матеріалів кримінального провадження як речові докази, може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ч.2 ст.167 КПК України, а тому доводи сторони захисту з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131-132,170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Крім того, ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно ч.ч.2,3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч.1 ст.98 КПК України.

При цьому арешт майна з підстав передбачених ч.ч.2,3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги представника - адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності доказів у даному кримінальному провадженні, які б свідчили про обґрунтованість підозри, а також доводи про не доведеність незаконного видобування корисних копалин ПрАТ «Мармуровий кар`єр «Трибушани» колегія суддів відхиляє, оскільки прокурором у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення. Однак, дослідження доказів з метою

-6-

визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу доведення винуватості у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження - накладення арешту на майно, оскільки сукупність даних об`єктивно свідчать про ймовірність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч твердженням представника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, встановив належні правові підстави, передбачені ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Матеріали судового провадження свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості його відчуження, перетворення, знищення, псування, приховування або пошкодження.

У свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Доказів протилежного в апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Крім того, власник арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз. 2 ч.1 ст.174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з положеннями п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

-7-

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постановленої слідчим суддею ухвали від 20.10.2021 та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ПрАТ «Мармуровий кар`єр «Трибушани».

При прийнятті рішення колегія суддів, окрім вищенаведеного, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що стороною захисту не надано жодного доказу у підтвердження вимог апеляційної скарги; ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ПрАТ «Мармуровий кар`єр «Трибушани» залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2021 про накладення арешту на майноу кримінальному провадженні, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 09.06.2021, - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: