У Х В А Л А
про повернення касаційної скарги

21 лютого 2022 року
м. Київ

справа № 185/6057/18
провадження №51-4068ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Засуджена ОСОБА_4 звернулася до Суду з касаційною скаргою,в якій виклала вимогу про зміну вказаного судового рішення.
Верховний Суд ухвалою від 20 січня 2022 року касаційну скаргу засудженоїзалишив без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) і надав строк для усунення недоліків протягом 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали.
Також засудженійроз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах встановленого строку ОСОБА_4 знову звернулася до Суду з касаційною скаргою, однак не усунула недоліки, зазначені в ухвалі.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Однак засуджена, всупереч положенням ст. 438 КПК України, висловлюючи незгоду з вказаним судовим рішенням, крім іншого посилається на неповноту судового розгляду, як на підставу для його скасування, що не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 наводить доводи, які стосуються перегляду вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2018 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2019 року. При цьому засуджена не зазначає, у чому полягаєнезаконність чи необґрунтованість ухвали Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2021 року.
Крім того, касаційна скарга засудженої в частині вимоги до суду касаційної інстанції не відповідає положенням ч. 1 ст. 436 КПК України, оскільки

ОСОБА_4 виклала вимогу про зміну судового рішення, застосувавши до неї ст.ст. 15, 65 КПК України.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на це колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути засудженій.
Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК України, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2021 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3