ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1809/21 Справа № 202/6256/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра та захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188, щодо

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Дмухайлівка
Магдалинівського району Дніпропетровської області,
який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від

08 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Лівобережної прокуратури міста Дніпра про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 04 січня 2022 року включно з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_11 має вищу освіту, працевлаштований на посаді керівника приватного підприємства «ЮСОД», одружений, має місце реєстрації, за яким і мешкає, раніше не судимий, однак на даний час підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину у сфері службової діяльності, та особливо тяжкого злочину проти власності, вчиненого службовою особою в особливо великих розмірах, і ці обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 2-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Разом з тим, прокурором не доведено ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний особисто з`являється за кожним викликом до сторони обвинувачення та суду.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_10 та покладення на нього обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що підозри ОСОБА_10 є необґрунтованими, про що детально викладено у запереченнях захисника ОСОБА_7 , але слідчим суддею не надано їм оцінки. Вказує на те, що усі докази, зібрані у двох кримінальних провадженнях, є недопустимими, оскільки досудове розслідування здійснюється з порушенням вимог підслідності і неуповноваженим органом. Зазначає, що прокурором 04 листопада 2021 року вручено ОСОБА_10 спочатку повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а через кілька хвилин вручив підозрюваному нове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, втім КПК України не передбачає вручення підозрюваному одночасно кількох повідомлень про підозру по різним кримінальним правопорушенням. Вказує на те, прокурор, повідомивши ОСОБА_10 додатково повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, визнав недійсним повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Зазначає, що в матеріалах, які надані стороною обвинувачення в обґрунтування клопотання, не має жодного доказу, на підставі якого можна встановити наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки прокурор не надав ці документи.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави в сумі 8 004 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що слідчим суддею повинно було бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного. Вказує на те, що слідчим суддею не враховано, що кримінальними правопорушеннями державі завдано майнової шкоди на загальну суму 8 004 000, 00 грн., вказану грошову шкоду не відшкодовано та органом досудового розслідування не встановлено на даний час місцезнаходження грошових коштів, отриманим підозрюваними незаконним шляхом. Звертає увагу на те, що на даний час не встановлено всіх осіб, причетних до кримінального правопорушення, з якими ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може контактувати та скерувати свої дії на знищення, приховування чи спотворення доказів або впливати на потерпілого та свідків.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, мотивуючи тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги та відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Розглядаючи клопотання прокурора про обрання щодо підозрюваного

ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладанням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст.194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Як слідує з матеріалів, в провадженні ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 від 04 жовтня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.3 ст.369, ч.5 ст.195 КК України.

04 листопада 2021 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, що виразилось у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах.

04 листопада 2021 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, що виразилось у наданні неправомірної вигоди службовій особі, котра займає відповідальне становище, за вчинення дій з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії; договором про надання послуг від 24 липня 2020 року за №84-45П-20; договором про закупівлю послуг за державні кошти від 31 серпня 2021 року; тендерною документацією та іншими матеріалами, доданими до клопотання.

Прокурор Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від

29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст.178 КПК України врахував, що ОСОБА_10 підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину у сфері службової діяльності та особливо тяжкого злочину проти власності, вчинене службовою особою в особливо великих розмірах, наявність ризиків, передбачених п.п. 2-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, дані про особу підозрюваного, який має вищу освіту, працевлаштований на посаді керівника приватного підприємства «ЮСОД», одружений, має місце реєстрації, за яким і мешкає, раніше не судимий та прийшов до висновку, що необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутня і застосував відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді та оцінює критично доводи прокурора про те, що відомості про особу підозрюваного дають підстави для скасування застосованого до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо посилання прокурора на те, що ОСОБА_10 з огляду на тяжкість інкримінованих злочинів може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слід зазначити, що тяжкість вчинених злочинів не є достатньою підставою для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, Європейський суд з прав людини у справі Мамедова проти Росії від 01 червня 2006 року вказав на недостатність посилань на тяжкість злочину та ймовірне покарання, так як суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, але потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Щодо посилання захисника ОСОБА_7 на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність обґрунтованої підозри, суд не звернув увагу на наявність доказів, якими обґрунтовуються підозра, апеляційний суд зазначає, що обґрунтована підозра передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення або навіть винесення вироку, отже на даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваної особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Доводи захисника ОСОБА_7 про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування ризиків, визначених п.п.2-4 ч. 1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України, стороною захисту та підозрюваним не наведено.
Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного, спростовані матеріалами кримінального провадження та не свідчать про прийняття слідчим суддею необґрунтованого рішення.
Також, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу ОСОБА_10 у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_10 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційних скарг захисника та прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра та захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від

08 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4