У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2021 року про відмову у задоволенні подання начальника ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» ОСОБА_6 про звільнення від покарання у зв`язку з тяжкою хворобою ОСОБА_5 .

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ «Снігурівська ВК №5»)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні подання начальника державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5) ОСОБА_6 про звільнення від покарання у зв`язку з тяжкою хворобою ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити апеляційну скаргу та звільнити від покарання у зв`язку з тяжкими хворобами.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення суду є передчасним та упередженим, а відомості які викладені в ухвалі не відповідають дійсності.

Зазначає, що незважаючи на отримане лікування, його стан здоров`я постійно погіршується та на даний час є важким. Стверджує, що нові препарати від туберкульозу є несумісними та призводять до зупинки серця.

На думку апелянта подальше утримання його в м`ясцях позбавлення волі прямо загрожує його життю та може призвести до погіршення здоров`я та смерті.

Також вважає, що з огляду на його стан здоров`я, він не є суспільно небезпечною особою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

19.10.2021 начальник ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» ОСОБА_8 звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що згідно висновку спеціальної лікарської комісії про медичний огляд, хвороба засудженого підпадає під перелік захворювань, які є підставою для подання матеріалів до суду щодо звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі строком 12 років за ч.1 ст.115 КК України, тобто за вчинення особливо тяжкого злочину. Під час відбування покарання ОСОБА_5 характеризується негативно, має непогашені стягнення, тривалий час відмовлявся від лікування від туберкульозу. Туберкульоз легенів у засудженого виявлено ще у 2005 році.

Оцінивши дані про особу засудженого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 , незважаючи на хворобу залишається небезпечним для суспільства, оскільки його поведінка свідчить про стійке небажання стати на шлях виправлення, а тому відмовляє у його звільненні від відбування покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та особової справи, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ст. 152 КВК України, серед інших підстав для звільнення від відбування строку покарання, призначеного вироком суду є хвороба.

Положеннями ст. 84 КК України передбачено, що особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28.09.1973, при вирішенні питання про звільнення від відбуття покарання через хворобу суди мають забезпечити індивідуальний підхід до кожного засудженого.

Факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, визначений Додатком № 12 до Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».

Крім наведеного, відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України, подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 засуджений вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.06.2018 змінено. На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_5 зараховано строк його попереднього ув`язнення у період з 24.01.2017 по 08.10.2018 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку 24.01.2017, кінець строку 10.05.2027. Станом на 22.10.2021 відбутий строк покарання складає 6 років 05 місяців 12 днів, невідбутий строк 5 років 06 місяців 18 днів.

Відповідно до характеристики, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання у державній установі «Снігурівська виправна колонія (№5)» характеризується негативно. За допущене порушення режиму відбування покарання 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженим не конфліктний, підтримує рівні відносини із засудженими переважно негативної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи з метою встановлення неслужбових стосунків. Участі у програмі диференційованого виховного впливу не приймає, проявляє байдужість.
За час відбування покарання в місцях позбавлення волі перебуває на профілактичному обліку як злісний порушник режиму тримання. Засуджений має 8 стягнень, 4 з яких не погашено (а.п. 2, 3).

Згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 05.10.2021 засудженому ОСОБА_5 встановлено діагноз: прогресуючий інфільтративний туберкульоз легень (казеозна пневмонія), фаза розпаду і обсіменіння, МБТ+. Рифампіцин резистентний туберкульоз (04.08.21) легень (інфільтративний) Деструкція+ МБТ+ Мазок+ МГ+ R+ Культура+ Резистентність (в роботі) Гістологія0 Категорія 4 (НЛ РифТБ) Когорта 3 (2021). Стан після верхньої лобектомії (15.12.2015р.) та 5-реберної торакопластики (04.02.2016). Тубінтоксикаційний синдром. Дихальна недостатність ІІІ ст.. Легенево-серцева недостатність ІІ ступеню. Втрата маси тіла > 20% (а.п.6).

З висновку лікарсько-консультативної комісії вбачається, що хвороба, на яку хворіє засуджений ОСОБА_5 , дійсно відноситься до Переліку захворювань, які є підставою для подання матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Хоча засуджений ОСОБА_5 має тяжке захворювання, але його поведінка свідчить про стійке небажання стати на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину. Під час відбування покарання ОСОБА_5 характеризується негативно, має непогашені стягнення, тривалий час відмовлявся від лікування від туберкульозу. Туберкульоз легенів у засудженого виявлено ще у 2005 році.

Хоча згідно висновку лікарської комісії засуджений має хворобу, яка є підставою для подання матеріалів про його звільнення від подальшого відбування покарання, але при вирішенні цього питання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, та дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

За такого, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою, є вмотивованими. З такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 424, 425, 532, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2021 року про відмову у задоволенні подання начальника ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» ОСОБА_6 про звільнення від покарання у зв`язку з тяжкою хворобою засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9