Справа № 487/7683/21
Провадження № 1-кс/487/6451/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 01.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000240 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 01.03.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000240, звернувся 19.11.2021 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене 18.11.2021 майно, в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Apple iPhone 11», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити

Вислушавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000240 від 01.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до ТУ ДБР у м. Миколаєві надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невідома особа, яка представляється співробітником поліції, вимагає неправомірну вигоду у сумі 3000 доларів США за не притягнення його до кримінальної відповідальності за фактом збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Допитаний як свідок 01.03.2021 та 30.03.2021 ОСОБА_5 показав, що 22.02.2021 приблизно о 16:00 год. він приїхав у м. Миколаїв до свого знайомого ОСОБА_6 .

Зустрівшись зі своїм знайомим, вони пішли по вул. Севастопольській у м. Миколаєві. Надалі його знайомий, відірвався від нього та почав розкладати пакунки з наркотичними засобами.

На перетині вулиць до них під`їхав автомобіль, з якого вискочили троє чоловіків, які були одягнуті у цивільну форму та почали кричати «стояти поліція». Надалі, вказані чоловіки затримали його товариша, а він злякався та почав бігти у двори. Згодом інші співробітники поліції знайшли його та посадили до свого автомобіля.

При цьому, в автомобілі він перебував декілька годин, та приблизно о 21:00 год. 22.02.2021 вони відпустили його за умови, що він на протязі декілька днів, або скоріше, знайде гроші у сумі 6000 доларів США. Також, повідомили, що вони самі з ним зв`яжуться через декілька днів з метою з`ясувати, чи зібрав він вказану суму.

Однак, приблизно о 21:30 год. 22.02.2021 йому на мобільний телефон зателефонували з номеру мобільного телефону та чоловік (при цьому він не представлявся) повідомив йому про те, що він може йому допомогти уладнати ситуація, яка склалася. Так, вони почали спілкуватися та обговорювати ситуацію, яка відбулась 22.02.2021 у телефонному режимі. Також, вони вели переписку у додатку «Вайбер», при цьому він його запевнив, що уладнає ситуацію, та до нього не будуть питання з боку працівників поліції.

Надалі, 25.02.2021 йому зателефонував на його номер мобільного телефону вказаний чоловік та запитав, чи вистачить йому два дні для того, що він зміг зібрати грошові кошти, однак у сумі не 6000 (шість тисяч) доларів США, а 3000 (три тисячі) доларів США, при цьому наголосив, що він йому допоміг уладнати ситуацію, яка відбулась 22.02.2021, тому гроші необхідно терміново йому передати. Також, він повідомив про те, що вказані грошові кошти необхідні для того, щоб його не притягнули до кримінальної відповідальності за розповсюдження наркотичних засобів та, як він зрозумів, частину грошей, йому необхідно передати іншим співробітникам поліції, однак яким, він не пояснював.

Так, 15.03.2021 під час телефонної розмови співробітник поліції запитав його чи має він «капусту» на чорний день, маючи на увазі гроші, на що він повідомив, що гроші у нього є. Після чого, співробітник поліції уточнив, чи багато грошей є у нього, на що він повідомив, що практично зібрав всю суму, яку, необхідно передати за не притягнення до кримінальної відповідальності, тобто 3000 доларів США.

Надалі співробітник поліції запитав у нього, чи все на руках, маючи на увазі гроші, на що повідомив, що не буде з собою таку велику суму носити. Тоді поліцейський уточнив, як швидко зможе привезти гроші, якщо він зателефонує людям, на що свідок повідомив, що йому достатньо буде три дні. На вказане співробітник поліції обурився та сказав, що це довго, так як, якщо він сьогодні зателефонує, то сьогодні потрібно буде віддати гроші. Надалі, він уточнив, чи зможе він швидко зібрати гроші, а саме до вечора, на що свідок повідомив, що постарається встигнути.

Після чого, він та поліцейський зустрілись та обговорили умови передачі грошових коштів, однак в останній момент працівник правоохоронного органу відмовився від одержання грошових коштів.

Так, 18.11.2021 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.11.2021 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: - мобільний телефон марки «Apple iPhone 11» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .
У вказаному мобільному телефону можуть містяться дані про спілкування у тому числі, за допомогою месенжерів «Telegram», «Viber», «WhatsApp», «Facebook Messenger», «WeChat», «QQ Mobile», ОСОБА_4 з ОСОБА_5 та з іншими особами, у тому числі працівниками поліції, за обставинами вимагання неправомірної вигоди у сумі 3000 (три тисячі) доларів США за не притягнення до кримінальної відповідальності за фактом збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Тому після огляду вилученого вказаного мобільного телефону за участю спеціаліста або проведення відповідного експертного дослідження можливо встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Вказане вилучене майно постановою слідчого від 19.11.2021 року визнано речовими доказами.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначений в клопотанні матеріальний об`єкт зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його часткового задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 18.11.2021 майно, в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Apple iPhone 11», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .
Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1