В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ашхабад Республіки Туркменістан, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 , тобто вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 121 КК України за таких обставин.
28 серпня 2018 року близько 16 год. 00 хв. (більш точного часу органами досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_8 разом із братом ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на автомобілі марки «ВАЗ 2109» державний номер НОМЕР_1 приїхали до домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 до місця тимчасового проживання ОСОБА_10 . Приїхавши за вказаною адресою, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розпочали розпивати алкогольні напої на подвір`ї вказаного домоволодіння. Через деякий час ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зайшли до приміщення кухні в будинку де продовжили розпивати алкогольні напої. Цього ж дня близько 23 год. 00 хв. в ході розлиття алкогольних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні кухні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , наніс удар правою рукою в область голови потерпілої ОСОБА_9 , спричинивши тілесні ушкодження, небезпечні для життя в наслідок чого остання від отриманих тілесних ушкоджень в подальшому померла.

Після цього, 29 серпня 2018 року близько 07 год. 00 хв., ОСОБА_8 з метою перешкоджання своєчасному виявленню, розкриттю вищевказаного злочину, викриттю та притягнення його до кримінальної відповідальності вирішив сховати труп та в подальшому разом із братом ОСОБА_10 перенесли та поклали труп ОСОБА_9 в багажник автомобіля марки «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_1 . У подальшому у цей же день ОСОБА_8 із братом ОСОБА_10 на вищевказаному автомобілі, перевезли труп потерпілої до лісу розташованого, між с. Гостролуччя та с. Сезенків Баришівського району Київської області, де ОСОБА_8 витягнув з багажника автомобіля труп ОСОБА_9 , викопав яму, поклав труп до ями, прикидавши його землею, таким чином приховавши труп потерпілої від можливого виявлення його сторонніми особами та в подальшому з місця вчинення злочину зник.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 29 Т від 27.06.2019 фрагменти невідомої жінки належать ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тіло було закопано у землі на глибині 45 см, і знаходилось там менш 2-х років. Особа встановлена як ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Смерть ОСОБА_9 настала не менш як пів року, від моменту її виявлення. Встановити причину смерті через скелетування неможливо. Слідів хірургічних втручань та ампутацій на залишках тіла не виявлено внутрішні органи у залишках тіла відсутні. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у м`які тканини спини та кінцівок могли утворитися у атональний період, або в короткий проміжок часу після настання смерті. На лобній кістці зліва виявлено надруб зовнішньої компактної пластинки, який може бути наслідком необережного вилучення черепа з ґрунту. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у м`які тканини спини та кінцівоквогли могли утворитися у атональний період, або в короткий проміжок часу після настання смерті. На лобній кістці зліва виявлено надруб зовнішньої компактної пластинки, який може бути наслідком необережного вилучення черепа з ґрунту. Встановити причину смерті через скелетування неможливо. Недостатньо судово-медичних даних. З силою достатньою для їх утворення. Недостатньо судово-медичних даних. Недостатньо судово-медичних даних. При судово-токсикологічному дослідженні м`язу з трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти. Недостатньо судово-медичних даних. На тлі значного скелетування, слідів волочіння не виявлено.

Вищевказане формулювання обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 , суд визнає недоведеним. ОСОБА_8 слід виправдати, тому що не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, з огляду на наступне.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні свою вину не визнав, обставини зазначені в обвинувальному акті заперечив та показав, що дійсно ввечері 28 серпня 2018 року він разом із своїм братом ОСОБА_10 та раніше знайомою ОСОБА_9 відпочивали на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 . Спочатку вони розпивали там алкогольні напої, перебуваючи в середині будинку. Зокрема, ОСОБА_9 випила приблизно 500 мл. горілки, а також 200 мл. спирту, після чого заснула у будинку на кухні. Згодом він переніс її в коридор, де вона продовжила спати. Через деякий час до них приєдналися знайомі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і вони продовжили відпочинок на вулиці біля будинку аж до 06 год. ранку. При цьому потерпіла ОСОБА_13 весь час залишалася у будинку. Як стверджує обвинувачений, сварок з потерпілою в нього того дня не було, жодних ударів потерпілій в голову він не наносив і не бачив, щоб хтось завдав їй тілесних ушкоджень. Обвинувачений показав, що з метою перевірки стану її здоров`я близько 02 години ночі він підходив до неї, перевіряв пульс і на той час вона була жива. Також, він стверджує, що інтимних стосунків з нею у той вечір він особисто не мав. Повідомив, що час від часу в будинок заходили інші відпочиваючі і бачили живу ОСОБА_9 , яка спала. Близько 06 год. ранку всі розійшлися по домам і у будинку залишився його брат ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_9 . Через декілька годин уже будучи в себе дома йому зателефонував брат та попросив терміново прийти. Коли він прийшов в будинок до брата, то виявив мертвою потерпілу. Брат дуже злякався і не захотів викликати ні швидку, ні поліцію, а вирішив приховати тіло, вивезти його куди-небудь на автомобілі. Обставини щодо приховання тіла потерпілої обвинувачений не оспорює. Він підтвердив, що дійсно разом з братом вони поклали труп ОСОБА_9 в багажник автомобіля марки «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався брат, перевезли труп потерпілої до лісу, розташованого між с. Гостролуччя та с. Сезенків Баришівського району Київської області, де витягнули з багажника, викопали яму і поклали труп до ями, прикидавши його землею.

Крім того, обвинувачений пояснив, що показання, надані ним на досудовому розслідуванні, він не підтримує, а письмову заяву про визнання ним вини він вимушено написав під фізичним і психічним тиском працівників правоохоронного органу.

Під час судового розгляду судом було всебічно, повно й неупереджено досліджено та оцінено кожний доказ сторони кримінального провадження.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, прокурор посилається, зокрема на показання потерпілої ОСОБА_14 , показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . За клопотанням сторони захисту судом також допитувалися свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Так, потерпіла ОСОБА_14 в суді показала, що ОСОБА_9 була її дочкою, з якою у неї останнім часом були погані відносини. Про особисте життя дочки вона нічого не знала, лише у телефонній розмові дочка повідомила, що буде проживати у жінки, яка погано бачить, допомагатиме їй. Також, ОСОБА_14 підтвердила, що дочка зловживала алкоголем. Вона втратила зв`язок з дочкою 28 серпня 2018 року. Після цього телефонувала її хлопцю, однак він повідомив, що в нього її немає. Потерпіла зазначила, що з ОСОБА_8 вона не знайома, його ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_10 під час судового розгляду показав, що обвинувачений є його братом, а потерпіла ОСОБА_9 раніше зустрічалась із обвинуваченим та останнім часом доглядала їх незрячу матір. Свідок підтвердив, що ввечері 28 серпня 2018 року він разом із обвинуваченим та ОСОБА_9 відпочивали на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , вживали багато алкогольних напоїв. Саме через надмірне вживання потерпілою алкоголю між нею та обвинуваченим виникла суперечка, під час якої потерпіла схопила ніж, але брат встигнув вибити його з її рук. Не дивлячись на зауваження обвинуваченого, потерпіла продовжувала вживати багато алкоголю (спирт), у зв`язку із чим, обвинувачений вдарив її рукою по обличчю. Цей удар був схожий скоріше на ляпас. Внаслідок зазначеного удару вона ударилась об стіл, але свідомість не втратила, пересіла на крісло, випила спирт і заснула. З метою привести її до тями вони вдвох з братом вирішили її покупати, а тому понесли її в душ кабіну. Обвинувачений не хотів допомагати, а тому кинув її в кабіну головою вниз. Свідок, в свою чергу, покликав на допомогу знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Саме з ними він дістав потерпілу з душ кабіни і переніс у коридор, де вона заснула. Як стверджує свідок, потерпіла того вечора була у свідомості, навіть щось говорила, але не вставала. Залишивши потерпілу в будинку спати, він разом із обвинуваченим і ОСОБА_11 та ОСОБА_12 продовжили відпочивати на вулиці біля будинку до ранку. Свідок зазначив, що тієї ночі він декілька разів заходив у будинок і бачив як ОСОБА_17 , використавши безпорадний стан потерпілої, мав з нею статевий акт. Це був останній раз коли він бачив потерпілу живою. Як стверджує свідок, близько 02 год. він заснув на вулиці. В цей час обвинувачений та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 продовжували далі відпочивати. Зранку його розбудив ОСОБА_17 та повідомив, що вони вже йдуть додому, а обвинувачений перебуває у будинку разом із потерпілою. Після цього свідок ще пару годин поспав на вулиці, а коли прокинувся і зайшов у будинок в коридорі побачив мертву ОСОБА_9 , яка лежала на животі. На її тілі були синці, а на шиї сліди пальців рук. Це його злякало, тому що колишня жінка обвинуваченого ОСОБА_18 колись йому розповідала, що під час статевого акту обвинувачений полюбляє душити її. Після цього він вибіг на вулицю і біля калитки побачив обвинуваченого, який говорив з кимось по телефону. Коли обвинувачений зайшов у будинок і побачив тіло потерпілої, він повідомив, що був вдома і не знає що з нею сталося. Як стверджує свідок, обвинувачений раптово упав на коліна і попросив допомогти йому позбутися тіла потерпілої, запропонував відвезти тіло у ліс, тому що вважав що саме його звинуватять у її вбивстві. Свідок погодився допомогти брату, оскільки був у шоковому стані.

Свідок підтвердив, що дійсно він разом із братом поклали труп ОСОБА_9 в багажник автомобіля марки «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_1 , яким він користувався, перевезли до лісу, розташованого між с. Гостролуччя та с. Сезенків Баришівського району Київської області, де закопали в землю.

Свідок ОСОБА_10 був допитаний у порядку, передбаченому ст.. 225 КПК України. Його показання під час досудового розслідування містять розбіжності з показаннями, наданими ним під час судового розгляду, щодо механізму нанесення обвинуваченим удару в обличчя потерпілої. Так, під час судового розгляду свідок стверджував, що цей удар був здійснений долонею руки і більше схожий на ляпас. У свою чергу, на досудовому розслідування свідок зазначав, що удав був здійснений кулаком руки. Також, під час допиту у порядку, передбаченому ст.. 225 КПК України, свідок зазначив, що у статеві відносини з ОСОБА_9 вступав не тільки ОСОБА_11 , а ще й обвинувачений. Під час судового розгляду свідок показав, що бачив лише статевий акт ОСОБА_11 та потерпілої. Уточнивши під час судового розгляду показання свідка ОСОБА_10 , а також отримавши показання щодо обставин, які не були з`ясовані в результаті допиту під час досудового розслідування , перевіривши правдивість його показань і з`ясувавши розбіжності з показаннями, наданими в порядку, передбаченому ст.. 225 КПК України, суд вважає за необхідне врахувати показання свідка ОСОБА_10 , які безпосередньо сприйняті судом під час судового розгляду за участю сторони захисту.

Свідок ОСОБА_11 в суді підтвердив, що ввечері 28.08.2018 року близько 21:00 він разом із братом ОСОБА_12 заходили в гості до ОСОБА_10 на АДРЕСА_2 . На той час там вже відпочивали обвинувачений, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Всі разом вживали алкогольні напої, курили та близько 06 ранку розійшлися по домам. Що було далі він не знає. Як стверджує свідок, ніхто ОСОБА_9 не бив, жодних ушкоджень їй не завдавав. Свідок ОСОБА_11 повідомив, що у нього з потерпілою статевих відносин не було і він не бачив щоб хтось інший вступав з нею у статеві відносини. Свідок пам`ятає як у його присутності потерпіла випивала горілку, а коли вони виходили на вулицю (близько 5:40 год.) п`яна потерпіла була ще жива, перебувала у будинку, навіть щось говорила. Зазначив, що через два - три дні по селу пішов слух, що обвинувачений вбив потерпілу.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що є мамою обвинуваченого і дуже добре знала потерпілу ОСОБА_9 , тому що раніше обвинувачений з нею зустрічався, разом вони святкували свята. Крім цього, свідок ОСОБА_15 зазначила, що потерпіла вживала занадто багато алкоголю. Останній раз свідок бачила потерпілу 18 серпня 2018 року, а 26 серпня 2018 року останній раз розмовляла з неї по телефону. Також, свідок підтвердила, що зранку 29 серпня 2018 року близько 6 год. ранку мала телефонну розмову із обвинуваченим, він дзвонив їй з дому в той час коли годував собак.

Свідок ОСОБА_16 в суді показала, що знайома із обвинуваченим і пам`ятає, що зранку 29.08.2018 року приблизно о 7 год. бачила його в АДРЕСА_3 , він йшов зі сторони будинку, у якому проживала його матір.

У зв`язку із неможливістю забезпечити присутність під час судового розгляду свідка ОСОБА_12 за клопотанням усіх учасників кримінального провадження свідок ОСОБА_12 під час судового розгляду не допитувався.

Як на доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину прокурор посилається на письмову заяву ОСОБА_8 від 15.03.2019 р., якою останній повідомив Управління карного розшуку ГУНП в Київській області про скоєний ним злочин.
Надаючи оцінку вказаному документу, суд виходить з того, що відповідно до ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод у випадках, коли такі докази було отримано внаслідок катування, жорсткого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження, чи коли було порушено право особи на захист, а також у випадку отримання показань чи пояснень від особи, яку не було повідомлено про її право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права. Як стверджує обвинувачений, цю заяву було написано ним під фізичним і психічним тиском працівників правоохоронного органу в момент його перебування під вартою в Київському СІЗО у рамках запобіжного заходу у іншій кримінальній справі. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що заяву обвинувачений написав 15.03.2019р., тобто після його затримання у іншому кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК. Зважаючи на це, добровільність написання обвинуваченим заяви від 15.03.2019 р. є сумнівною. Крім того, суд може обґрунтовуючи свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК. Оскільки заява є по суті позасудовими показаннями, то в силу положень ч. 4 ст. 95 КПК вона не може бути визнана судом допустимим доказом у справі.

Сторона обвинувачення як на докази винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, посилається на такі документи, які були досліджені в судовому засіданні.
Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 24.02.2019 № 918 згідно якого 24.02.2019 за адресою: Баришівський район, с. Сезенків в лісі в сторону с. Гостролуччя за мостом, що поряд з канавою, знайшли кістки невідомої особи, поряд є залишки камуфляжного одягу.

Протокол огляду місця події з фототаблицями до нього від 24.02.2019 підтверджує, що слідчим оглядалася частина земельної ділянки розташованої за межами населеного пункту між с. Сезенків та с. Гостролуччя Баришівського району Київської області, в західному напрямку з правого боку наявна канава, на відстані чотирьох метрів від канави у ґрунтовій поверхні наявна яма розмірами 40х50 см глибиною 45 см на поверхні якої виявлено кістки. В ході розкопування ями виявлено фрагменти одягу у вигляді зразка тканини майки камуфляжного типу, зразок тканини одягу різнобарвного кольору, бюстгальтер темного кольору. Також виявлено людські кістки особи жіночої статті, а саме: кістки у великій кількості майже без м`яких тканин, також виявлено череп з частково від сепарованими м`якими тканинами голови на яких наявні волосяні покриви. Відсутня нижня щелепа, на верхній щелепі наявні чотири зуба з правого боку та п`ять зубів з лівого боку. Також окремо виявлено тулуб з частково збереженими м`якими тканинами на дотик, сіро коричневого кольору з лівою стегновою кісткою. На даному фрагменті велика кількість лялечок комах.

Постановами від 25.02.2019, 05.03.2019 кістки майже без тканин, череп з частково від сепарованими м`якими тканинами голови на яких наявні волосяні покриви, фрагменти одягу у вигляді бюстгальтера, спідньої білизни, фрагмент футболки камуфляжного забарвлення та зразки ґрунту визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження; кофту червоного кольору (СП № 03341473) визнано речовим доказом.

Протокол огляду місця події від 04.03.2019 року, згідно якого слідчим за участю ОСОБА_14 було проведено огляд домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого виявлено та вилучено червону кофту СП № 03341473.

На підставі постанови прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури від 15.03.2019р. відібрано біологічні зразки (слини) у ОСОБА_14 для проведення судової експертизи, у зв`язку із чим складено протокол отримання зразків для проведення судової експертизи від 25.03.2019р.

Згідно висновку експерта № 29 Т від 24.05.2019 року фрагменти невідомої жінки належать ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; смерть настала не менше як пів року від моменту її виявлення; встановити причину смерті через скелетування неможливо; слідів хірургічних втручань та ампутації на залишках тіла не виявлено; внутрішні органи у залишках тіла відсутні; виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у м`які тканини спини та кінцівок могли утворитися у атональний період, або в короткий проміжок часу після настання смерті; на лобній кістці зліва виявлено надруб зовнішньої компактної пластинки, який може бути наслідком необережного вилучення черепа з ґрунту.

Протокол огляду від 05.04.2019 року відповідно до якого в приміщенні Переяслав-Хмельницького відділення КОБ СМЕ оглянуто із тулуба невстановленого трупа виявлений фрагмент кістки ребра, яку поміщено до паперової коробки.

Довідка регіонального сервісного центру МВС в Київській області № 3241 від 09.04.2019р. згідно якої автомобіль марки «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_10 , належить ОСОБА_19 .

Довідка Кучаківської сільської ради від 10.04.2019 р. № 268/2-17, згідно якої домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_20 .

Згідно висновку експерта № 10-830 від 29.05.2019 року встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразка букального епітелію ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та фрагмента ребра; ОСОБА_14 може бути біологічною матір`ю особи, фрагмент ребра якої надано на дослідження; ймовірність даної події складає 99,9995377 %.

Висновок судово-психіатричного експерта № 301 від 14.08.2019 підтверджує, що ОСОБА_8 станом на серпень 2018р. на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності; міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; ознак психічного захворювання не виявлено. Станом на серпень 2019р. може усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; ознак наркоманії не виявлено. ОСОБА_8 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Він потребує лікування від алкогольної залежності. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено. У стані фізіологічного афекту та в будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який би міг здійснити суттєвий вплив на його діяльність та свідомість, ОСОБА_8 не перебував.

Протоколами тимчасового доступу до речей і документів від 12.08.2019 року та 16.08.2019 року, встановлена інформація про з`єднання абонента НОМЕР_2 , яким користувалася ОСОБА_9 , про з`єднання абонента НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_10 та про з`єднання абонента НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_8 . Також було досліджено доручення № 222 від 10.08.2019 року про проведення слідчих дій у порядку ст. 71 КПК та відповідь щодо опрацювання вказаного доручення, згідно якого встановлено з`єднання між абонентськими номерами, якими користувався ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та схематично зображено маршрут руху осіб, які перевозили труп гр. ОСОБА_9 з метою перешкоджання своєчасному його виявленню та зображено приблизну фіксацію абонентів із зазначенням часу. На оптичних носіях інформації (том 2 арк. 172-174) відображена інформація, щодо з`єднання між вищезазначеними абонентськими номерами, яку було опрацьовано в рамках виконання доручення № 222 від 20.08.2019.

Суд відхиляє посилання прокурора на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року як на доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, тому що за змістом ст. 88 КПК докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Безпідставними є твердження прокурора, що винуватість ОСОБА_8 доводиться показаннями обвинуваченого і свідка ОСОБА_10 у яких вони підтвердили, що труп потерпілої на автомобілі вивезли до лісу, де й закопали. На думку суду, вказані обставини не підтверджують винуватість обвинуваченого у заподіяння потерпілій умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило її смерть, однак свідчать про його причетність до події та приховування кримінального правопорушення.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме об`єктивна сторона вказаного злочину.
За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками. Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

На підтвердження причинного зв`язку між ударом ОСОБА_8 правою рукою в область голови потерпілої ОСОБА_9 та її смертю сторона обвинувачена посилається на висновок експерта № 29 Т від 24.05.2019 року, однак із вказаного висновку вбачається, що експерт за результатами дослідження не зміг встановити причину смерті потерпілої через скелетування. Як стверджує експерт у висновку, виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у м`які тканини спини та кінцівок, які могли утворитися у атональний період, або в короткий проміжок часу після настання смерті; на лобній кістці зліва виявлено надруб зовнішньої компактної пластинки, який може бути наслідком необережного вилучення черепа з ґрунту.

Інші досліджені в судовому засіданні докази сторони обвинувачення, зокрема показання потерпілої, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та документи не доводять, що потерпіла померла саме внаслідок нанесеного їй в голову одного удару ОСОБА_8 .

Обвинувачений категорично заперечив щодо заподіяння потерпілій умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило її смерть. Сторона захисту стверджує, що відсутність належних даних про причину смерті потерпілої дозволяє припустити, що вона могла померти і від якоїсь хвороби чи захворювання або від розладів здоров`я внаслідок надмірного вживання алкоголю чи отруєння, можливо від переохолодження чи тілесних ушкоджень, отриманих від інших осіб, тощо. На думку захисту, вказані обставини породжують обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_8 і мають тлумачитися на його користь.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, при вирішенні питання про достатність встановлених під час судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення, визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, відповідно до яких ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (аналогічна думка викладена у постановах Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 8 жовтня 2019 р. у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 р. у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 р. у справі № 760/23459/17 та ін.).

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, оцінивши кожний доказ сторони обвинувачення та сторони захисту, суд вважає, що стороною обвинувачення не подано достатню кількість належних і допустимих доказів на підтвердження обов`язкової ознаки, що визначає об`єктивну сторону кримінального правопорушення, а саме причинного зв`язку між діянням обвинуваченого та смертю потерпілої.

Відповідно до статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Отже, ОСОБА_8 слід виправдати, оскільки не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ст..121 КК України.
Відповідно до частини 3 статті 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду. У зв`язку із виправданням ОСОБА_8 цивільний позов підлягає залишенню без розгляду. Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження. Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Питання розподілу процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи, судом не вирішується, оскільки ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено стягнення тільки з обвинуваченого витрат на залучення експерта у разі ухвалення саме обвинувального вироку. Клопотання про вирішення судом питання речових доказів сторонами не заявлялось.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, ч. 2 ст. 121 КК України, суд

в и р і ш и в:
ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та виправдати.

Цивільний позов ОСОБА_14 про стягнення з ОСОБА_8 майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.

Документи, надані учасниками судового провадження, на підставі ст. 100 КПК України - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1