В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0001562 від 05.06.2021 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого, офіційно непрацюючого, із середньою освітою,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 309 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 порушуючи порядок, встановлений ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, 01.06.2021 перебуваючи у парковому масиві на пагорбі Слави в м. Рівне, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг якого заборонено відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 та незаконно зберігав без мети збуту у приміщенні квартири за адресою місця свого проживання по АДРЕСА_1 , до моменту проведення 04.06.2021 о 06 год. 30 хв. санкціонованого обшуку вказаної квартири за вищевказаною адресою, в ході проведення якого працівниками поліції було виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, масою 294,612 г. та 46,215 г. (в перерахунку на висушену речовину).

Крім того, ОСОБА_3 порушуючи порядок, встановлений ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, 01.06.2021 перебуваючи у парковому масиві на пагорбі Слави в м. Рівне, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, особливо небезпечну психотропну речовину плодові тіла грибів, що містять псилоцин, обіг якої заборонено відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 та незаконно зберігав без мети збуту у приміщенні квартири за адресою місця свого проживання по АДРЕСА_1 , до моменту проведення 04.06.2021 о 06 год. 30 хв. санкціонованого обшуку вказаної квартири за вищевказаною адресою, в ході проведення якого працівниками поліції було виявлено та вилучено 2 пакети із полімерного матеріалу із речовиною сіро-зелено-коричневого кольору, яка являється особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - плодові тіла грибів, що містять псилоцин, масою 3,325 г та 7,951 г (в перерахунку на висушену речовину).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, як своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту та ч. 2 ст. 309 КК України як своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні інкримінованих правопорушеннь визнав повністю, щиро покаявся, кваліфікацію не оспорював та підтвердив факт, що дійсно 01.06.2021 перебуваючи у парковому масиві на пагорбі Слави в м. Рівне, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, особливо небезпечний наркотичний засіб та психотропну речовину канабіс та плодові тіла грибів, обіг яких заборонено та незаконно зберігав без мети збуту у приміщенні квартири за адресою місця свого проживання по АДРЕСА_1 , до моменту проведення 04.06.2021 о 06 год. 30 хв. санкціонованого обшуку, в результаті якого працівниками поліції було вилучено вказаний наркотичний засіб та психотропну речовину. Просить суд застосувати до нього міру покарання у виді штрафу.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Постановою слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 від 13.08.2021 визнано особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс , масою 294,612 г та 46,215 г ( в перерахунку на висушену речовину) та особливо небезпечну психотропну речовину плодові тіла грибів, що містять псилоцин, масою 3,325 г та 7,951 г (в перерахунку на висушену речовину) речовим доказом, приєднано до матеріалів кримінального провадження та передано на зберігання в камеру схову речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції № 1439 (402).

Витрати на залучення експертів за проведення судових експертиз становлять 1716 грн 20 коп.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, воно містить склад кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 309 КК України, і останній у їх вчиненні винен.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що вчинене діяння за ч.1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком, а за ч. 2 ст. 309 КК України нетяжким злочином.

Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризуються з посередньої сторони, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, займається неофіційно суспільно-корисливою працею.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин суд не встановив, то суд прийшов до переконання, що обвинуваченому має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства в межах санкції інкримінуємих статтей Кримінального Кодексу України у виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості кримінальних правопорушеннь, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 309 КК України, призначивши покарання:

за ч. 1 ст. 309 КК України у виді однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн;

за ч.2 ст. 309 КК України виді двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

Речові докази - особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс , масою 294,612 г та 46,215 г (в перерахунку на висушену речовину) та особливо небезпечну психотропну речовину плодові тіла грибів, що містять псилоцин, масою 3.325 г та 7,951 г (в перерахунку на висушену речовину), які передані на зберігання в камеру схову речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції № 1439 (402) - після набрання вироком законної сили - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 1716 грн 20 коп.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 починається з часу проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1