ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/495/21 Справа № 694/1900/21 Категорія: ст.ст. 181, 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участю: прокурора: ОСОБА_5 підозрюваного: ОСОБА_6 захисника: ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги прокурора Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Лисянка, Лисянського району, Черкаської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, на утриманні маючий малолітнього сина, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-

в с т а н о в и в :

21 жовтня 2021 року до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001121 від 20.10.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20 жовтня 2021 року близько 08 години 40 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, які склалися в нього у зв`язку з виконанням службових обов`язків дільничим офіцером поліції сектору поліцейської діяльності №2 Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_10 та поліцейським сектору реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №2 Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_11 , з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, неподалік будинку АДРЕСА_1 , розуміючи, що перед ним знаходяться працівники поліції у форменому одязі, котрі на той час перебували при виконанні службових обов`язків, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, діючи умисно, з мотивів неповаги до авторитету правоохоронних органів, наніс ОСОБА_11 удар лівою ногою по долоні правої руки, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої кисті та піднігтьової гематоми на ІІІ пальці правої руки, згідно довідки КНП «Лисянська ТЛ» від 20 жовтня 2021року, а також ОСОБА_10 удар правою ногою в ліву частину грудної клітки, чим спричинив йому тілесних ушкоджень у вигляді забою грудної клітки зліва, згідно довідки КПН «Лисянська ТЛ» від 20 жовтня 2021 року, від чого останній впав назад та отримав ще тілесні ушкодження у вигляді травматичних спадин лівого ліктьового суглобу.
На підставі викладеного ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків.
20.10.2021 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на думку слідчого, обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також усвідомлюючи, що вчинений злочин в разі доведення його вини йому загрожує покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з метою уникнення від покарання останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Також, незаконно впливати на потерпілих чи свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2021 року клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001121 від 20.10.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задоволено частково.

Застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Лисянка, Лисянського району, Черкаської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, на утриманні маючий малолітнього сина, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши останньому залишати житло за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 19:00 вечора до 07:00 ранку.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого відділення Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 за першою вимогою;
- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 19:00 вечора до 07:00 ранку без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- носити електронний засіб контролю;
- не відлучатися із смт Лисянка Звенигородського району Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівниками органами внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`являтись у житло , під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків , використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначено до 18.12.2021 року включно.
Судове рішення мотивовано тим, що враховуючи, що злочин має значну суспільну небезпеку, оскільки відноситься до злочинів проти авторитету органів державної влади, а саме працівника поліції, а тому з урахуванням вищенаведеного та зневажливого ставлення до авторитету органів державної влади слідчий суддя вважає обгрунтованим ризик ухилення від органу досудового розслідування, слідчого судді або суду.
Інші ризики, які б свідчили про можливу непроцесуальну поведінку підозрюваного стороною обвинувачення не наведені, тому застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, зможе запобігти встановленим ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій, вказуючи на її незаконність, прийнятої з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого відділення Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом з однієї сторони вірно проаналізовано рівень суспільної небезпеки підозрюваного та вказано, що даний злочин відноситься до злочинів проти авторитету органів державної влади, а саме працівників поліції, при цьому залишено поза увагою той факт, що підозрюваний здійснював прояв агресивної поведінки в стані алкогольного сп`яніння. Тому вважає, як наслідок , що мета запобіжного заходу, не досягнута, оскільки домашній арешт в нічний час, ніяким чином , не запобігає ризику повторного вчинення аналогічного злочину, оскільки злочин вчинено в денну пору доби.

Крім того, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, а саме: умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, він знаючи про тяжкість покарання та усвідомлюючи невідворотність понесення покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення може уникати кримінального покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому обрання відносно нього будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважаючи її незаконною, судом було допущено неповноту судового розгляду, висновки суду, викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального провадження, просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області у кримінальному провадженні № 0001121 від 20.10.2021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, слідчим суддею зроблено з посилань на матеріали справи , разом з тим , протоколи допитів працівників поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 співпадають, що свідчить про упередженість слідчого поліції ОСОБА_9 . І інші дії слідчого поліції свідчать про упередженість, яка в супереч вимогам ст. 77 КПК України не заявила про самовідвід, а розслідувала кримінальне провадження, потерпілими в якому є її колеги по роботі.

Крім того, суд також не звернув увагу на відсутність інших обставин, важливих для висновку про наявність або відсутність складу злочину, передбаченого ст. 345 КК , зокрема, наявність чітко висловленої вимоги, наявність відмови її виконати тощо.

Судом при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не взято до уваги висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 444/2115/17.

Обгрунтованість підозри не підтверджена зібраними у кримінальному провадженні доказами на момент розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, указані доводи та обставини слідчим суддею не перевірені, що свідчить про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, що свідчить про відсутність підстав для обрання відносно останнього запобіжного заходу.

Вказує про недостатність, наданих органом досудового розслідування, доказів для підтвердження обґрунтованості підозри, а також щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недотримання слідчим суддею принципу безпосередності дослідження матеріалів, поданих органом досудового розслідування в обґрунтування доводів клопотання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Постанова судді про застосування запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 177, 178, 181 КПК України.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявні матеріали клопотання свідчать, що органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в тому, що він умисно заподіяв працівникам правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

20.10.2021 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 345 КК України.
21.10.2021 року старший слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді з клопотанням,погоджене прокурором Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001121 від 20.10.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким частково погодився слідчий суддя.

При цьому, колегія суддів критично оцінює посилання слідчого судді на можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування і існування ймовірності того, що ОСОБА_6 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого правопорушення вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування, слідчого судді або суду, оскільки як вбачається із матеріалів справи він на даний час не працює, самостійно виховує малолітнього сина ОСОБА_13 , 2019 року народження і проживає із матір`ю, яка є особою пенсійного віку.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі, що сама лише тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, а тому доводи в цій частині є необґрунтованими
Також посилання прокурора про наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризику вчинення ОСОБА_14 іншого кримінального правопорушення є необгрунтованими, оскільки зазначене не підтверджено належними доказами та матеріалами даної справи , а також встановлено, що у підсудного відсутні судимості та не притягувався до кримінальної відповідальності.

Водночас, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Крім того, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 20.10.2021 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України , при цьому, санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до 5-тироків або позбавлення волі на той самий строк.

Дослідивши наявні матеріали судової справи, колегія суддів дійшла переконання про те, що поза увагою слідчого судді залишилось те, що стосовно ОСОБА_6 , в даному кримінальному провадженні не може бути застосовано найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який встановлює відповідальність, серед іншого, у виді позбавлення волі строком до 5-ти років та органом досудового розслідування не було доведено того, що ОСОБА_6 переховувався від органів досудового розслідування, перешкоджав кримінальному провадженню або останньому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, встановила, що виключних обставин для тримання ОСОБА_6 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні слідчого ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваного під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 176 КПК України запобіжним заходом, зокрема, є особисте зобов`язання.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб (частини 1, 2 статті 179 КПК України).

З урахуванням вказаного, а також даними про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який, на думку суду, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що причиною протиправних дій щодо підозрюваного працівниками поліції була застосована сила до нього та завдання тілесних ушкоджень, що виключає притягнення до кримінальної відповідності, має оцінюватися при вирішенні питання по суті пред`явленого обвинувачення, а не при вирішенні питання про застосування запобіжних заходів, як помилково вказує захисник.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково апеляційну скаргу прокурора та захисника підозрюваного, скасувавши при цьому ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської від 21.10.2021 року та постановити нову ухвалу про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання .
Керуючись ст.ст. 177,181,183,193, 194, 376, 405, 407, 409, 412, 419, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2021 року, якою застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком до 18.12.2021 року включно - скасувати.
Клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001121 від 20.10.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 18.12.2021 включно.
На підозрюваного ОСОБА_6 покласти обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим, прокурором чи судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим слідчим, прокурором чи судом;

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 05 листопада 2021 року.

Судді: