Справа № 708/300/21
Номер провадження № 1-кп/708/8/22
УХВАЛА

10 лютого 2022 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чигирині Черкаської області в залі судових засіданьклопотання прокурора ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000482 від 14.11.2019, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
На розгляді у Чигиринському районному суді Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про виклик для допиту у якості свідка ОСОБА_8 . В обґрунтування заявленого клопотання прокурор пояснив, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження він не був старшим групи прокурорів, тому про існування такого свідка та необхідність його допиту раніше не було відомо. У свою чергу під час судового розгляду прокурор його опитав та отримав пояснення, з яких встановлена потреба його допиту. Тому просить суд клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував та пояснив, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження відносно нього проводилось службове розслідування, матеріали якого надавалися стороні обвинувачення. У свою чергу ОСОБА_8 , надавав пояснення під час службового розслідування, відповідно перешкод для його допиту під час досудового розслідування не було.

Захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, суду пояснив, що опитування будь-яких осіб вже після передання до суду обвинувального акту не передбачено чинним законодавством, відповідно отримані прокурором покази ОСОБА_8 отримані ним у позапроцесуальний спосіб.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_7 щодо вказаного клопотання поклалась на розсуд суду.

Заслухавши учасників, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.п. 1, 2, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Зміст принципу законності розкрито у статті 9 Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до частини першої зазначеної статті під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Зі змісту статті 84 КПК України вбачається. що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 93 КПК України).

На підставі частини 2 вказаної статті сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

У свою чергу слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 223 КПК України).

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що можливість збору доказів у сторони обвинувачення наявна лише під час досудового розслідування. Отримання стороною обвинувачення доказів після направлення обвинувального акту до суду Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено. Вказані вимоги також мають своє відображення у статті 290 КПК України, відповідно до якої повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування може мати місце лише після визнання зібраних під час досудового розслідування доказів достатніми для складення обвинувального акту.

Твердження про необізнаність щодо необхідності допиту такого свідка у зв`язку зі зміною старшого групи прокурорів під час судового розгляду суд оцінює критично, оскільки зміна групи прокурорів та/або зміна старшого прокурора такої групи не тягне за собою зміни прав та обов`язків сторони обвинувачення. За таких обставин клопотання про виклик для допиту у якості свідка ОСОБА_8 не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 350, 369, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про виклик для допиту у якості свідка ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1