Номер провадження: 11-сс/813/1821/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину та двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000825 від 29 серпня 2021 року
установив
Слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, тому відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі прокурор вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що суперечить нормам процесуального права та просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на наявність обґрунтованої підозри, висунутої ОСОБА_7 та наявність ризиків, на які посилається слідчий в своєму клопотанні.

Крім того, прокурор зазначає, що злочин, який інкримінується підозрюваному, було ним вчинено у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною;

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного і його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частини перша та друга ст.404 КПК України передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів провадження вбачається, що 16.11.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Не зважаючи на те, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень ніким не оскаржується, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Підозра це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав та обов`язків відповідно до чинного законодавства.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою злочину, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру. Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наступних обставин.
Так, згідно матеріалів клопотання вбачається, що 28.08.2021 року о 16 год. 30 хв. у не встановлений слідством час, водій ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2,50% етилового спирту в крові), достеменно знаючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, приступив до керування автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по правій смузі руху проїзної частини вул. Некрасова в м. Ізмаїл, з боку вул. Тимошенко в напрямку вул. Комерційна, в районі буд. №5-А зазначеної вулиці, зі швидкістю приблизно 68 км. год., водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3. (б), 12.3., 12.4. «Правил дорожнього руху» України, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину з права на ліво по відношенню руху легкового автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та котив поруч велосипед. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких настала його смерть.
Апеляційний суд наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення злочину, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Апеляційний суд вважає, що зі змісту мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя не дотримався приписів ч.1 ст.177 та ст.194 КПК України і не врахував їх при постановленні ухвали.
Так, дійшовши вірного висновку про існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи клопотання слідчого та доводи прокурора, наведені у апеляційній скарзі на обґрунтування існування ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показів в подальшому, оскільки відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.
При цьому, колегією суддів враховуються конкретні обставини кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у тяжкому злочині, у вчиненні якого він підозрюється, а саме у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, без можливості застосування положень ст.75 КК України, вік на стан здоров`я підозрюваного, те, що останній одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працює.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає що ризики зазначені в клопотанні слідчого є настільки високими, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатен запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
До того ж, обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи обґрунтованість, на даній стадії досудового слідства, підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, а також обставини, наведені вище, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора підтверджуються відповідними матеріалами, дослідженими у суді апеляційної інстанції, а слідчий суддя не об`єктивно поставився до зазначених обставин справи, не надав належну оцінку встановленим ризика, які передбачені ст.177 КПК України, та дійшов невірного висновку про те, що відносно підозрюваного може бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а обставини, передбачені ч.4 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відсутні.
Однак, апеляційний суд враховує повідомлення прокурора про те, що у кримінальному провадженні №0000825 від 29.08.2021 року затверджено та направлено обвинувальний акт до суду першої інстанції для розгляду по суті.
Вказані обставини свідчать про те, що строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні вже закінчився, а тому на теперішній час відсутні підстави для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, поданого на стадії досудового розслідування.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Пункт 3 ч.1 ст.409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно із ч.1 ст.412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею були допущені, перелічені вище, істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді та закрити провадження за клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .
Керуючись ст. ст. 370-372, 404, 409, 412, 419, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд, -
постановив
Апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2021 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000825 від 29 серпня 2021 року скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4