Справа № 584/1267/21
Провадження №1-кс/584/442/21
УХВАЛА

28.10.2021 м. Путивль

Слідчий суддя Путивльського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність працівників поліції,

встановив:

21 жовтня 2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність працівників Відділення поліції №2 (м.Путивль) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.351 КК України.
ОСОБА_3 у скарзі посилається на те, що 12 жовтня 2021 року вона звернулася із заявою до Відділення поліції №2 (м.Путивль) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області із заявою про вчинення т.в.о. директора КНП «Путивльська міська лікарня» ОСОБА_4 дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.351 КК України, а саме: ненадання запитуваних відомостей щодо заробітної плати на депутатське звернення.

Однак відомості про дану подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено та досудове розслідування по даному факту не проводиться, у зв`язку з чим ОСОБА_3 просить зобов`язати слідчого внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.351 КК України.

Представник Відділення поліції №2 (м.Путивль) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій заперечував проти задоволення заяви.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , слідчий суддя вважає, що скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Та обставина, що ОСОБА_3 зверталася до Відділення поліції №2 (м.Путивль) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області з приводу ненадання т.в.о. директора КНП «Путивльська міська лікарня» ОСОБА_4 запитуваних відомостей щодо заробітної плати на депутатське звернення, підтверджується заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 та листа начальника ВП №2 (м.Путивль) ОСОБА_5 №Б-26/60/01-2021 від 18 жовтня 2021 року (а.с.5,6-8).

Як вбачається з депутатського звернення ОСОБА_3 №59 від 17 вересня 2021 року на адресу КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради, ОСОБА_3 в порядку ст.ст.11,13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та на підставі ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», просила надати інформацію щодо отримання будь-яких виплат (заробітна плата, премія, надбавка, тощо), які отримані в.о. директора лікарні ОСОБА_4 , головною медичною сестрою ОСОБА_6 , а також про середню заробітну плату медичної сестри поліклінічного та стаціонарного відділень за 2021 рік (лютий-серпень) (а.с.10).
Листом №375 від 27 вересня 2021 року т.в.о. директора КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_3 , що запитувана в її депутатському зверненні інформація, не містить належного законодавчого обґрунтування про те, що вона пов`язана з її депутатською діяльністю та необхідна для здійснення депутатських повноважень в межах її виборчого округу й зумовлена скаргами чи заявами виборців, у зв`язку з чим відсутні законні підстави для задоволення даного депутатського звернення. Крім того, ОСОБА_4 надала інформацію про отриману нею заробітну плату т.в.о. директора (так як вона є посадовою особою) за період з лютого 2021 року по серпень 2021 (а.с.9)
Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади зобов`язаний захищати її інтереси та брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування на відповідній території. Для цього ст.11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» наділяє депутата місцевої ради низкою прав, зокрема правом на подання депутатських запитів і звернень.

Депутатські звернення і запити дозволяють депутату звернути увагу місцевих органів влади на проблеми територіальної громади, оперативно відреагувати на нагальні потреби мешканців чи отримати необхідну інформацію для виконання депутатських повноважень.

Підставами запиту або звернення депутата з цих питань можуть бути скарги або заяви виборців, надана громадянами та юридичними особами інформація (документи) про факти

порушень.

При цьому ст.8 зазначеного Закону зобов`язує депутата дотримуватися правил депутатської етики, зокрема, не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутатське звернення - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції.

За змістом ст.21 зазначеного Закону депутатський запит - це підтримана радою вимога депутата місцевої ради до посадових осіб ради і її органів, сільського, селищного, міського голови, керівників підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, які розташовані або зареєстровані на відповідній території, а депутата міської (міста обласного значення), районної, обласної ради - також до голови місцевої державної адміністрації, його заступників, керівників відділів і управлінь з питань, які віднесені до відання ради. Депутатське запитання - це засіб одержання депутатом місцевої ради інформації або роз`яснення з тієї чи іншої проблеми. Відповідь на запитання може бути оголошено на сесії ради або дано депутату місцевої ради в індивідуальному порядку. Запитання не включається до порядку денного сесії, не обговорюється і рішення по ньому не приймається.

Отже, за своїм змістом депутатське звернення не має імперативного характеру і заявляється депутатом самостійно. Такі звернення можуть бути зумовлені скаргами та заявами виборців, а також стосуватися інших питань депутатської діяльності, які ініціюються депутатом.

Конституційний Суд України в Рішенні від 5 березня 2003 року №5-рп/2003 зазначив, що у разі надходження запитів або звернень, зміст яких не відповідає Закону або виходить за межі компетенції адресата, останній не зобов`язаний задовольняти вимоги запиту або прийняти пропозицію, яка міститься у зверненні. Це випливає з положень ч.2 ст.19 Конституції України.

Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

З аналізу наведених положень законодавства слідує, що обов`язок відповідного суб`єкта щодо належного реагування на депутатське звернення (його розгляду, надання і надіслання відповіді на нього) є похідним від реалізації народним депутатом України права на депутатське звернення.

При цьому реалізація даного права означає, що за змістом та формою депутатське звернення, в свою чергу, повинно відповідати вимогам закону, зокрема ч.1 ст.13 Закону, а саме: воно повинно бути адресоване визначеним законом суб`єктам, повинно містити пропозицію цим суб`єктам на вчинення певних дій, надання офіційного роз`яснення чи позиції з питань, віднесених до компетенції останніх.

Частина 1 ст.351 КК України передбачає кримінальну відповідальність за невиконання службовою особою законних вимог народного депутата України, депутата місцевої ради, створення штучних перешкод у їх роботі, надання їм завідомо неправдивої інформації, тобто об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення полягає в: а) невиконанні службовою особою законних вимог депутата; б) створенні штучних перешкод у їхній роботі; в) наданні їм завідомо неправдивої інформації.

Невиконання службовою особою законних вимог народного депутата України чи депутата місцевої ради виражається в діях або бездіяльності службової особи, вчинених або не вчинених всупереч законним вимогам депутата. Таке діяння, наприклад, буде мати місце у випадку неподання керівником підприємства, установи, організації (незалежно від форми власності) документів, необхідних для перевірки дотримання законів, відмова виконати вимогу депутата про припинення порушення законності, невиконання редактором газети свого обов`язку опублікувати надані депутатом матеріали та ін.

Як створення штучних перешкод слід розглядати ухилення службової особи від свого обов`язку надати депутату можливість консультації зі спеціалістом, від надання йому юридичної допомоги, від реалізації права депутата на невідкладний прийом службовою особою тощо.

Надання завідомо неправдивої інформації - це надання депутату будь-яких інформаційних матеріалів, необхідних для здійснення його діяльності, зміст яких завідомо для службової особи спотворено.

Згідно з положеннями ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 30 червня 2020 року №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

В свою чергу, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З матеріалів перевірки убачається, що заява депутата Путивльської міської ради ОСОБА_3 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення розглянута і дільничним офіцером поліції ВП №2 м.Путивль з`ясовано, що на її депутатське звернення т.в.о. директора КНП «Путивльська міська лікарня» ОСОБА_4 надано відповідь, і встановлено відсутність у діях останньої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.351 КК України.

Про встановлене ОСОБА_3 повідомлено листом начальника ВП №2 (м.Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 від 18 жовтня 2021 року за № Б-26/60/01-2021.

Підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено.

Таким чином, невнесення уповноваженою особою ВП №2 (м.Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 ґрунтується на положеннях ст.214 КПК України, ч.1 ст.2 та ст.11 КК України та п.Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 30 червня 2020 року №298, оскільки зі змісту заяви не вбачається об`єктивних ознак кримінального правопорушення.

Таким чином, у заяві ОСОБА_3 не викладено обставин, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, доводи заявника про протилежне ґрунтуються на її припущеннях і суб`єктивній оцінці, яка випливає з переконання депутата ОСОБА_3 в тому, що відповіді на її звернення мали бути дані саме в такому вигляді, в якому їх бажала отримати депутат, а не в такому, як фактично були їй надані.

Відповідно до вимог ст.214 КПК України керівником органу досудового розслідування, за результатами попереднього розгляду матеріалів перевірки було встановлено, що ознаки кримінального правопорушення в даному випадку відсутні, у зв`язку із чим підстав для внесення вказаної події до ЄРДР немає, а подальший розгляд звернення здійснено у порядку передбаченому Закону України «Про звернення громадян». В ході проведення перевірки факт вчинення ОСОБА_4 неправомірних дій, які б містили склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.351 КК України, свого підтвердження не знайшов.

Частиною 1 ст.11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно з нормами ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Пунктом 4 ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином, системний наліз норм ст.214 КПК України та ст.11 КК України, чітко визначає, що до ЄРДР вносяться відомості не з будь-якої поданої заяви, а саме із заяви чи повідомлення, котрі повинні містити достатні відомості, що свідчать про вчинення суспільно-небезпечного діяння, за яке передбачена кримінальна відповідальність.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.306, 307 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність працівників поліції відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1