ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4822/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3245/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , без участі засудженого ОСОБА_7 та представника ДУ ВК №100 належним чином повідомлених про розгляд справи, від частини з яких надійшли заяви про розгляд справи без них, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06.09.2021 року, -

ВТСАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою в задоволенні подання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_9 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.
Таке рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю системою вчинків не довів, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України.
В скарзі вказує, що прокурор в судовому засіданні заперечуючи проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення не взяв до уваги висновки спостережної комісії, а суд першої інстанції не врахував позитивні зміни в його поведінці, які, як на його думку, свідчать про виправлення.
Звертає у вагу на те, що накладене на нього стягнення було погашено у встановленому законом порядку, має 6 заохочень за весь період відбування покарання, 7 заохочень за період розгляду в Харківському районному суді Харківської області справи щодо застосування до апелянта ст.81 КПК України, має грамоту від Начальника ДУ «Темнівська виправна колонія №100) за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених ст.ст. 9, ч.3,4 ст.107 КВК України та правил внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці за підсумками роботи у 2 кварталі 2020 року.
За час відбування покарання здобув професію «фрезерувальник» в навчальному центрі Установи.
Мав намір в добровільному порядку з розумної ініціативи погасити майновий позов, а саме звертався до Київського районного суду м.Харкова та просив надати реквізити за якими мав напір погасити позов, про те жодної кореспонденції на його ім`я не надходило.
Також зазначає, що до установи виконання покарань виконавчий лист не надходив, у зв`язку з чим позбавлений можливості сплатити борг.
Просить взяти до уваги наявність у нього стійких соціальних зв`язків, корисні зв`язку з цивільною дружиною, матір`ю, братом та знайомими, які підтримує шляхом телефонних розмов, листувань, короткострокових побачень. Також має постійне місце проживання, а також паспорт громадянина України

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника, позицію прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження та особову справу засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження та особової справи, ОСОБА_7 перебуває у місцях позбавлення волі з 02.02.2019 року. Під час тримання в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» за порушення вимог режиму тримання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності.
З 30.07.2019 року засуджений відбуває строк покарання у ДУ «Темнівська виправна колонія №100», за час відбування покарання дотримувався встановлених вимог тримання, не порушував правил поведінки, не мав заохочень та дисциплінарних стягнень, до праці не залучався.
З 06.09.2019 року тримався у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 20.09.2019 року тримається в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Дотримується встановлених вимог режиму тримання, стягнень не має, має шість заохочень. Працевлаштований в господарчі обслузі підсобним робітником та прибиральником в конторах, готелях та інших установах. Поставлені завдання виконує своєчасно та якісно, проявляє розумну ініціативу, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних взаємовід6носин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Утримує у чистоті і порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою ставиться позитивно, з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться позитивно, проявляє розумну ініціативу.
Зі змісту довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_7 в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» заступника начальника планово-економічного відділу ОСОБА_11 та довідки про заробітну плату, встановлено, що засуджений з липня 2019 року по вереснь 2019 року включно не був працевлаштований, з березня 2020 року по грудень 2020 року включно працював прибиральником приміщень, з січня по квітень 2021 року працевлаштований підсобним робітником та прибиральником в конторах, готелях та інших установах.
Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування покарання засуджений має шість заохочень, а також має стягнення у виді карцеру на десять діб за зберігання заборонених предметів.
Відповідно до довідки, наданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_12 , за вироком суду у засудженого ОСОБА_7 мається майновий позов. Відповідно до вироку Київського районного суду м.Харкова від 21.05.2019 року матеріальна шкода, яка підлягає стягненню з засудженого становить 14 799,20 грн. доказів, щодо погашення суми шкоди в добровільному порядку матеріали справи не містять.
У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Неможна залишити поза уваги те, що засуджений ОСОБА_7 має ряд судимостей за злочини проти громадського порядку, прожи життя та здоров`я та власності, а саме був засуджений:
1) 10.12.2002 року Київським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 296, частино. 3 статті 185, статтею 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 09.09.2003 року згідно статті 1 пункту «а» ЗУ «Про амністію» від 11 липня 2003 року за постановою Бережанського районного суду від 01.09.2003 року;
2) 19.05.2004 року Московським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 309, частиною 4 статті 185, статтями 69, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
3) 06.03.2009 року Первомайським районним судом Харківської області за статтею 391, статтею 70 КК України до 1 року 5 днів позбавлення волі, звільнений 03.03.2009 року з Харківського слідчого ізолятора за відбуттям строку покарання;
4) 24.05.2013 року Київським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 186, статті 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 27.05.2013 року з Темнівської виправної колонії (№100)» за відбуттям строку покарання;
5) 18.04.2016 року Московським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 125, частиною 2 статті 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
6) 05.09.2017 року Київським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 20.09.2018 року з залу суду за відбуттям строку покарання.
Засуджений ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягається вже в сьоме, що на думку колегії суддів свідчить про стійке небажання ставати на шлях перевиховування та виправлення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно оцінив дані про особу ОСОБА_7 та врахував його стійку злочину, антисоціальну спрямованість, небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання та необхідність утримання останнього в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та доводи щодо його позитивної характеристики на підтвердження того, оскільки як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений став проявляти себе позитивно лише з середини 2020 року, хоча в місцях позбавлення волі знаходиться з липня 2019 року, тобто лише в період, який передував періоду відбуття необхідної частини покарання для умовно-дострокового звільнення.

Що стосується доводів ОСОБА_7 про наміри сплатити борг за цивільним позовом, шляхом звернення до суду з метою отримання реквізитів, як на одну з підстав для застосування до нього умовно дострокового звільнення, то з урахуванням вище викладеного, такі обставини самі по собі не може бути підставою для такого звільнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо скасування ухвали від 06.09.2021 року є безпідставними.

Викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст. ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06.09.2021 року по справі щодо засудженого ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4