ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 663/3212/20
Номер провадження 11-кп/819/315/22 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.2 ст.361,
ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115,
ч.4 ст.28 ч.1 ст. 263, ч.3 ст.28 ст.205-1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000930 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 січня 2022 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.2 ст.361, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст. 263, ч.3 ст.28 ст.205-1 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 січня 2022 року задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, терміном до 20 березня 2022 року, включно.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 січня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінити обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив про те, що оскаржувана ухвала являється незаконною та невмотивованою, винесена з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Суд обмежився переліком законодавчих підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без встановлення їх наявності та обґрунтованості до ОСОБА_6 , що є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і являється підставою для її скасування.
При постановленні ухвали суд допустив автоматичне продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскаржуване судове рішення ідентичне попереднім.
Будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_6 в інкримінованих злочинах відсутні.
Зазначає, що відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність існування ризиків, що давали б підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, а тому наявні підстави для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу, тим більше, що інші обвинувачені перебувають на волі.
Відсутні докази того, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та його продовження, продовжують існувати, оскільки всі аргументи сторони обвинувачення зводяться до того, що ОСОБА_6 після звільнення з-під варти переховувався у Чорногорії у 2019 році, проте не враховується, що обвинувачений сам повернувся до м.Києва.
Розшук ОСОБА_6 був оголошений всупереч вимогам ст.281 КПК України і здійснювався безпідставно, оскільки сторона обвинувачення достовірно знала, що ОСОБА_6 перебуває на стаціонарному лікуванні, а отже об`єктивних доказів того, що обвинувачений переховувався від слідства не має, а тому вказаний ризик відсутній.
Відсутній і ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_6 не може перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки не може знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, так як виділене кримінальне провадження №0000930 за обвинуваченням ОСОБА_6 перебуває на розгляді в суді.
Ризик незаконного впливу на потерпілих також відсутній, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 майже весь час перебувають за межами України, у справі приймають участь їх представники, а інші потерпілі проживають на території Херсонської області та з обвинуваченим жодним чином не перетинаються. Так само ОСОБА_6 не може впливати на інших обвинувачених, оскільки матеріали відносно нього виділені в окреме провадження.
Таким чином, наведене свідчить про те, що в ухвалі суду та наявних у справі матеріалах не наведено доказів, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, спроби ОСОБА_6 переховуватися від суду, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спроби ОСОБА_6 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
Клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.199, ст.184 КПК України, являється ідентичним попередньому.
В клопотанні прокурора відсутнє обґрунтування неможливості застосування ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Загальний строк тримання ОСОБА_6 під вартою станом на 22.01.2022 року становить 22 місяців, тобто майже 2 роки, а з моменту надходження кримінального провадження до суду (09.10.2020 року) протягом 15 місяців.
ОСОБА_6 має постійне зареєстроване місце проживання, дружину, яка перебуває у нього на утриманні, має двох малолітніх дітей, постійне місце роботи, характеризується позитивно, раніше не судимий.
Адвокат ОСОБА_7 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Просив апеляційний розгляд проводити за його відсутності та відсутності ОСОБА_6 . Апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження, а також забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Приписами ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, відповідно до вимог ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.2 ст.177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосовування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до змісту ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно бути розглянуте згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Тобто, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання особи під вартою суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків. У той же час, розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу під час судового провадження суд не встановлює наявність чи відсутність обґрунтованої підозри щодо вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки такий стандарт доказування не застосовується на даній стадії провадження.

З наданих суду матеріалів судового провадження вбачається, що наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 судом при розгляді клопотання у судовому засіданні належним чином перевірені, при цьому у судовому засіданні заслухані доводи прокурора та сторони захисту, досліджені письмові матеріали клопотання прокурора, з`ясовані всі необхідні обставини, які повинні бути встановлені при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі тяжких і особливо тяжких, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.2 ст.361, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст. 263, ч.3 ст.28 ст.205-1 КК України, за найбільш тяжке з яких передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому урахуванням п.4 ч.2 ст.183 КПК відносно обвинуваченого може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Інкриміновані обвинуваченому злочини характеризуються підвищеною суспільною небезпекою, оскільки дії ОСОБА_6 були спрямовані на створення злочинної організації для спільного заняття злочинною діяльністю, спрямованої на незаконне заволодіння суб`єктами господарської діяльності (юридичними особами) та майном фізичних осіб з корисливих мотивів. Члени вказаної злочинної організації, очолюваної ОСОБА_6 , протиправно заволоділи майном підприємств, в тому числі корпоративними правами, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів. Крім того, ОСОБА_6 переслідуючи прямий умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_8 та його охоронців, з корисливих мотивів, за грошову винагороду замовив ОСОБА_10 вбивство останніх.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи обґрунтування суду першої інстанції щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, колегія суддів встановила належне та детальне обґрунтування судом наявності кожного із зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином обґрунтував існування зазначених ризиків, зважаючи на сукупність таких обставин як тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , та невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків під час досудового розслідування, зокрема перебування останнього у міждержавному розшуку.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Колегія суддів при цьому зазначає, що сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись судом під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Приймаючи до уваги вищенаведені ризики, які не зменшились та продовжують існувати, тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, перебував у міждержавному розшуку, колегія суддів доходить висновку про відсутність об`єктивної можливості застосування до обвинуваченого інших більш м`яких запобіжних заходів, що не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно вплинути на здійснення судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Відомості, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів вини ОСОБА_6 в інкримінованих злочинах, позбавлені правових підстав, оскільки колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого. Так, судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 триває, питання про доведеність чи не доведеність вини останнього судом першої інстанції не вирішено, а тому доводи апелянта не є предметом розгляду у даному апеляційному провадженні.

Посилання захисника про відсутність доказів наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисником в апеляційній скарзі не наведено.

Твердження апелянта про невідповідність клопотання прокурора вимогам ст.199, ст.184 КПК України, ідентичність попередньому, так само як і про те, що при постановленні ухвали суд допустив автоматичне продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскаржуване судове рішення ідентичне попереднім являються безґрунтовними та зводяться до іншої, суб`єктивної, оцінки апелянтом обставин провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 має постійне зареєстроване місце проживання, дружину, двох малолітніх дітей, постійне місце роботи, характеризується позитивно, раніше не судимий, то дані відомості про особу підозрюваного були враховані судом при продовженні строку дії запобіжного заходу, проте, з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , відомості про його особу, вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи сторони захисту, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 6§1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент (VandeHurk v. theNetherlands, 19 April 1994, §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (Boldea v. Romania, 15 February 2007§30). При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09 грудня 1994 року, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04, § 58).

Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де констатовано, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 січня 2022 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4