У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000532 від 22 жовтня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2021 року прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно під час проведення обшуку у виробничому приміщенні (цеху), де здійснює свою діяльність по пошитті одягу ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 вилучено:

-одна пара чоловічих спортивних штанів чорного кольору на задньому кармані яких наявна емблема з написом «Puma», 54 розміру з етикеткою червоного кольору з написом англійськими літерами «marco», які поміщено до сейф-пакету № 7329769;

під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 вилучено:

- пристрій для куріння, який поміщено до сейф-пакету № SUD 1014924.

з метою збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження вказаного майна, шляхом заборони користування та розпорядження останніми.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що до СУ ГУНП в Хмельницькій області із письмовою заявою звернулась ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 умисно, таємно проникла до орендованого нею виробничого приміщення, звідки вчинила крадіжку майна на загальну суму 37500 грн.

Окрім того, до СУ ГУНП в Хмельницькій області із письмовою заявою звернулась ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 вчинивши крадіжку майна на загальну суму 37500 грн. з орендованого нею виробничого приміщення, вимагає грошові кошти в сумі 20000 грн. за його повернення.

Зокрема, 07.12.2021 під час проведення санкціонованого обшуку у виробничому приміщенні (цеху), де здійснює свою діяльність по пошитті одягу ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 вилучено:

одну пару чоловічих спортивних штанів чорного кольору на задньому кармані яких наявна емблема з написом «Puma», 54 розміру з етикеткою червоного кольору з написом англійськими літерами «marco», які поміщено до сейф-пакету № 7329769;

мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 7», ІМЕЙ1: НОМЕР_1 , ІМЕЙ2: НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку України з № НОМЕР_3 .

Під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 вилучено:

- речовину рослинного походження зеленого кольору, яку поміщено до сейф-пакету № 7341987;

пристрій для куріння, який поміщено до сейф-пакету № SUD 1014924.

08 грудня 2021 року в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області зареєстровано клопотання про арешт майна яке було тимчасово вилучене під час обшуку у виробничому приміщенні по вул. Курчатова, 16 в м. Хмельницький та у будинку № 4 по провул. Радісному в м. Хмельницький.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 08.12.2021 р. повернуто клопотання слідчого про арешт указаного майна з підстав недотримання вимог ч.2 ст.171 КПК України із встановленням строку 72 години для усунення недоліків.

Указані в ухвалі слідчого судді у поданому клопотанні прокурор усунув.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте на підставі ч.1 ст.172 КПК України це не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.
Відповідно до ч.5ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
На підставі ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.
При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.
Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Як вбачається з долученої до матеріалів клопотання постанови про визнання речовим доказом, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000532.
З огляду викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000532 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 189 КК України, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання що майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи, що необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить досягнення мети кримінального провадження та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.
А тому клопотання прокурора є обґрунтованим.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Слідчий суддя звертає увагу, що арешт майна з метою збереження речових доказів, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України і не вимагає наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, атому не пов`язаний з можливістю арешту такого майна.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчим суддею не встановлено.
Менш обтяжливий спосіб арешту майна на думку слідчого судді, призведе до неможливості його збереження та може призвести до перетворення, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на вилучені під час проведення обшуку у виробничому приміщенні (цеху), де здійснює свою діяльність з пошитт одягу ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 одну пару чоловічих спортивних штанів чорного кольору на задні кишені яких наявна емблема з написом «Puma», 54 розміру з етикеткою червоного кольору з написом англійськими літерами «marco», які поміщено до сейф-пакету № 7329769;

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 пристрій для куріння, який поміщено до сейф-пакету № SUD 1014924.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1