ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/1185/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2456/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 13 травня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньо-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харкова, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, без офіційної реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
-30.09.2017 року Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.186 КК України на 1 рік позбавлення волі;
-14.05.2018 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. Згідно ухвали Харківського апеляційного суду від 26.02.2019 року вирок змінено, на підставі ч.4 ст.70 КК України було визначено остаточне покарання 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 30.11.2017 року по 26.02.209 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Як установив суд, 23 грудня 2020 року, приблизно о 22 год. 30 хв., раніше знайомі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у парку «Перемога», розташованого за адресою: м.Харків пр-т Тракторобудівників, 55, побачивши раніше їм незнайомого ОСОБА_12 , який йшов по алеї та слухав музику на своєму мобільному телефоні за допомогою навушників, діючи за раптово виниклим злочинним умислом спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вступили між собою у злочинну змову та розподілили злочинні ролі.
Надалі, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи згідно з розробленим злочинним планом, виконуючи відведену їм злочинну роль, усвідомлюючи суспільно небезпечний харктер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, побачивши, що ОСОБА_12 тримає в руках мобільний телефон, прослідували за ним та зупинили його під приводом попросити цигарки.
Після цього, ОСОБА_10 кулаком правої руки наніс потерпілому один удар в обличчя в область верхньої губи, а кулаком лівої руки один удар в потиличну частину голови, від яких ОСОБА_12 втратив рівновагу та впав на землю, а ОСОБА_10 став обшукувати кишені його верхнього одягу з метою виявлення майна. В цей час ОСОБА_11 , виконуючи відведену йому злочинну роль, підійшов до потерпілого і правою ногою наніс ОСОБА_12 один удар в обличчя, чим завдав йому фізичний біль та тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_12 мали місце забійна рана та синці на обличчі та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Далі, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , продовжуючи свій злочинний умисел, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що опір потерпілого до супротиву подавлений, відкрито викрали мобільний телефон «Samsung Galaxy A41» вартістю 6104,00 грн. (з сім-картою мобільного оператора «Vodafone», яка не представляє матеріальної цінності), який підняв з землі ОСОБА_11 поруч біля потерпілого.
Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 , згідно висновку товарознавчої експертизи № 3 від 14 січня 2021 року, матеріальну шкоду на суму 6104,00 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначив, що суд при призначенні покарання не врахував в повному обсязі відомості про обвинуваченого, який раніше не судимий, не офіційно працевлаштований, свою вину у вчиненому злочині визнав в повному обсязі, розкаявся та давав послідовні та правдиві свідчення, не намагався уникнути від кримінальної відповідальності. Зауважив, що суд, у супереч вимогам ст.314-1 КПК України, не звертався до органів пробації для складання доповіді стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 . Просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_10 покарання 4 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 посилається на суворість призначеного покарання. Указав, що при призначенні покарання судом належним чином не було враховано, що ОСОБА_11 на досудовому слідстві визнав себе винним, щиро каявся, активно сприяв розкриттю злочину, просив вибачення у потерпілого, відсутність претензій з боку потерпілого. Крім того указав, що судом не було враховано, що обвинувачений до арешту неофіційно був працевлаштований вантажником, проживав разом із рідною сестрою, її дитиною та чоловіком. Просить вирок змінити та застосувати до ОСОБА_11 положення ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч.2 ст.186 КК України в апеляційних скаргах не оспорюється, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 призначено необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

Як слідує із матеріалів провадження суд, приймаючи рішення про призначення обвинуваченим покарання, прийняв до уваги тяжкість вчиненого ними злочину, дані про осіб обвинувачених, зокрема:
- ОСОБА_10 , який в силу ст.89 КК України не має судимості, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання, а також наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння;
- ОСОБА_11 , який раніше неодноразово судимий, не має офіційної реєстрації місця проживання, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання, а також наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинувачених лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених і попередження нових злочинів, без застосування ст.75 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про наявність ще таких пом`якшуючих покарання обставин як активне сприяння розкриттю злочину, то вони є необґрунтованими.

Згідно висновків, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження №288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у них не міститься даних про повідомлення обвинуваченим ОСОБА_11 органам досудового розслідування таких обставин вчинення злочину, які б не були встановлені ними на підставі показань потерпілого, свідків та інших доказів.

З огляду на наведене, під час призначення ОСОБА_11 покарання суд першої інстанції обґрунтовано не визнав пом`якшуючою покарання обставиною - активне сприяння розкриттю злочину у розумінні ст.66 КК України.

Що стосується посилання захисника ОСОБА_9 на відсутність претензій з боку потерпілого, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення ОСОБА_11 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

Щодо доводів скарги захисника ОСОБА_7 про порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме ст.314-1 КПК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.314-1 КПК України, метою складання досудової доповіді є забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого та врахування наявної інформації при призначенні покарання.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, досудова доповідь щодо обвинувачених не складалася, проте, колегія суддів враховує, що матеріали провадження містять достатню кількість даних, які у повній мірі характеризують обвинувачених і які були враховані судом при призначенні покарання.

Слід відзначити, що стороною захисту не оскаржується розмір призначеного обвинуваченим покарання, а лише ставиться питання про застосування положень ст.75 КК України.

Отже зазначене вище порушення кримінального процесуального закону не є у даному випадку істотним, яке б тягнуло за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Московського районного суду м.Харкова від 13 травня 2021 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: