Ухвала
Іменем України
31 серпня 2021 року
м. Київ
Провадження № 51-4177 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 29 квітня 2021 року задоволено частково клопотання ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000793, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.07.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 358 КК України.
Скасовано арешт в частині заборони користування, з транспортного засобу автомобілю марки VolksWagen CC, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , який належить на праві власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4 , застосований ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2017 року по кримінальному провадженню № 0000793, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.07.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 358 КК України.
Зобов`язано орган досудового розслідування, слідчих та процесуальних керівників, якими на момент постановлення відповідної ухвали буде здійснюватися досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, передати вищезазначений транспортний засіб, особі, якій він належить на праві власності в порядку спадкування за заповітом - ОСОБА_4 чи довіреній ним особі.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Якимівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 29 квітня 2021 року, якою скасовано арешт в частині заборони користування, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.
Прокурор, не погодившись із вищезазначеною ухвалою апеляційного суду звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд провадження у суді апеляційної інстанції.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 6 ст. 399 КПКУкраїни ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Згідно зі ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПКУкраїни в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
У частинах 1 та 2 ст. 309 КПКУкраїни наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК України.
Однак можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку ст. 174 КПКУкраїни, зокрема про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.
Згідно з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/18 (провадження № 51-598кмо18), в аспекті положень ст. 309 КПКУкраїни ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК України, не підлягає апеляційному оскарженню.
Частиною 4 ст. 399 КПКУкраїни передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду, прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою скасовано арешт в частині заборони користування транспортним засобом.
Тому суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПКУкраїни, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора.
Посилання в касаційній скарзі на постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року (провадження № 5-142кс(15)17) та постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 травня 2021 року (справа № 646/3986/19), як на підставу для відкриття апеляційного провадження є необґрунтованими. Так як у першому рішенні йдеться про можливість апеляційного оскарження лише ухвал слідчого судді, які не передбачені КПКУкраїни, а в другому випадку Верховним Судом висловлено правовий висновок щодо застосування положень ч. 4 ст. 399 КПК України, де вказано про те, що серед усіх рішень слідчого судді, можливість ухвалення яких прямо не передбачена КПК України у межах відповідних регламентованих цим Кодексом процедур, слід виокремлювати дві групи рішень: ухвалені поза межами процедури, передбаченої КПК (з питань, процедура вирішення яких слідчим суддею не передбачена КПК); та ухвалені в межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. При вирішенні питання щодо апеляційного оскарження рішень слідчого судді, ухвалених у межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, слід виходити насамперед із сутнісного критерію, визначально закладеного законодавцем при визначенні кола ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню. Тоді як в цьому провадженні слідчий суддя ухвалив рішення в порядку, передбаченому ст. 174 КПКУкраїни.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року про відмову у відкритті провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПКУкраїни передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7