ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3025/21 Справа № 202/3737/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю:
секретаря - ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на строк 60 діб, тобто до 05 грудня 2021 року включно.
Мотивуючи постановлене рішення суд, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна, а також те, що допит потерпілого та свідків судом ще не розпочато, дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, а тому ризики заявлені прокурором, які визначені п.п 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, внаслідок чого більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення обвинуваченим виконання покладених на нього обов`язків у суду й тому задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з цим, суд, у відповідності, ч. 4 ст. 183 КПК України, врахувавши, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, дійшов до переконання про відсутність підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та суворість обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу. На переконання захисника, заявлені прокурором ризики, є не доведеними та нічим не підтверджені, суддею не обґрунтовано чому більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам. Разом з цим, захисник вважає, що суд не надав належної оцінки особі обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації, до затримання мешкав з цивільною дружиною, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має хронічні захворювання. Захисник звертає увагу, й на те, що в Україні з 17 червня 2021 року діють нові карантинні норми, й утримання обвинуваченого в умовах СІЗО є порушенням Конвенції з прав людини і основоположних свобод, тому вважає, що ухвала підлягає скасуванню, а запобіжний захід зміні.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд зазначає таке.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 4 ст. 331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000199 від 10 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
На стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2021 року було обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в останній раз, за наслідком розгляду клопотання прокурора, було продовжено судом першої інстанції 07 жовтня 2021 року.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, який відноситься до особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна, а також те, що допит потерпілого та свідків судом ще не розпочато, й те, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливого переховування обвинуваченого від судута впливу на свідків та потерпілого, не зменшилися та продовжують існувати, й дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим.
Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою апеляційним судом не встановлено.
Апеляційний суд не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а стороною захисту доказів на підтвердження таких надано не було.
Посилання захисника на те що в Україні на теперішіній час діють нові карантинні норми, не є безумовною підставою для скасування ухвали суду.
Доводи захисника щодо неврахування судом особи обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації, до затримання мешкав з цивільною дружиною, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має хронічні захворювання, є неспроможними, та ці обставини були об`єктом дослідження суду при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Отже, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, врахувавши при цьому й практику ЄСПЛ.
При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».
Разом з цим, апеляційний суд вважає, що суд, належним чином врахувавши, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який пов`язанний із застосуванням насильства, у відповідності, ч. 4 ст. 183 КПК України, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженн, й апеляційним судом наявність таких встановлено не було.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4