Справа № 626/2786/21
провадження № 1-кп/632/36/22

У Х В А Л А
/про продовження запобіжного заходу/

04 березня 2022 року м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2 - 115 ч. 1 КК України, запобіжного заходу, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2 - 115 ч. 1 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 , та її представник ОСОБА_7 , належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не прибули, потерпіла надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, її представник також не заперечував проти розгляду клопотання у його відсутність у зв`язку із відсутністю технічної можливості бути присутнім під час судового розгляду.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану» та ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із воєнною агресією Російської Федерації проти України, запроваджено воєнний стан (https://www.president.gov.ua/ documents/7 та https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2102-IX ).

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суди здійснюють правосуддя в безперебійному режимі в умовах відсутності загрози життю та здоров`ю учасників справи, тому суд вважає неприбуття потерпілої поважною причиною та можливим провести судове засідання у її відсутність.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Прокурор, під час судового розгляду, заявив клопотання про продовження щодо ОСОБА_4 застосованого запобіжного заходу, оскільки останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також у зв`язку із тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілу у цьому кримінальному провадженні, не змінились та продовжують існувати.

Обвинувачений виказав заперечення проти заявленого прокурором клопотання, просить застосувати до нього домашній арешт, посилався на те, що мешкає окремо, не збирається ні кому погрожувати, зобов`язується з`являтися до суду на першу ж вимогу. А також зазначив, що бажає йти захищати Україну.

Захисник також підтримав клопотання свого підзахисного та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт обґрунтовуючи клопотання тим, що його підзахисний має постійне місце мешкання та буде вчасно з`являвся на виклики.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши документи, представлені в обґрунтування клопотання та матеріали кримінального провадження в межах питання, яке вирішується, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, 12.07.2021 року ОСОБА_4 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України та у той же день повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2 - 115 ч. 1 КК України.

13.07.2021 року слідчим суддею Красноградського районного суду Харківської області щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який продовжено ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 08.09.2021 та ухвалами Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 12.10.2021, 30.11.2021 та 24.01.2022.

Підставою прийняття такого рішення слідчим суддею стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2 - 115 ч. 1 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, метою - запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, - переховуванню від органів досудового розслідування та суду; а також ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, незаконного впливу на потерпілу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (рішення у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
У розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Враховуючи те, що ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя людини, за яке передбачено максимальне покарання у виді десяти років позбавлення волі, ризики, які виправдовують тримання його під вартою і були підставою для застосування саме такого запобіжного заходу, не зменшилися і продовжують існувати, суд доходить висновку про доцільність продовження раніше застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

За таких обставин клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, та доводи в його обґрунтування, не можна визнати такими, що ставлять під сумнів наведені вище висновки суду, а відтак, суд вважає за необхідне у вказаному клопотанні відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», залишити без змін і вважати продовженим на 60 діб, тобто по 02 травня 2022 року, включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1