Номер справи 703/1713/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

особи щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_4

його законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2020 року за №0000304, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого підсобним робітником КНП «Смілянський психоневрологічний інтернат з геріатричним відділенням», неодруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 23 квітня 2021 року близько 17 години 20 хвилин перебуваючи в приміщенні ломбарду «Благо», який знаходиться за адресою: вул. Соборна, 102А, м. Сміла Черкаської області, та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів мобільним телефоном «Samsung Galaxy Grand P» SM-G531H, вартість якого, згідно висновку експерта №СЕ-19/124-21/5965-ТВ від 13 травня 2021 року, становить 483 гривні 33 копійки, який знаходився в кишені жилетки ОСОБА_7 , після чого з місця скоєння злочину зник, спричинивши останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_4 мають ознаки суспільно-небезпечного діяння, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст.185 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що він вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності.

Під час судового розгляду особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 , у присутності його законного представника та захисника, не заперечував обставин, які викладені у фабулі клопотання прокурора та проти застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Крім того зазначив, що саме ним було вчинено суспільно-небезпечне діяння, обставини якого викладені у клопотанні прокурора, так як саме він 23 квітня 2021 року перебуваючи в приміщенні ломбарду, викрав з жилетки потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон.

Законний представник та захисник проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу психіатричної допомоги із звичайним наглядом, в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, не заперечували.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу психіатричної допомоги із звичайним наглядом, в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, та надала показання про те, що 23 квітня 2021 року вона з подругою зайшла до ломбарду, в якому перебував її знайомий ОСОБА_8 . Останній підійшов близько до неї, щоб щось запитати, а потім відійшов. Після цього в ломбарді їй повідомили, що на її телефон надійде повідомлення, зміст якого їй необхідно повідомити. Вона хотіла взяти свій мобільний телефон, який перебував у кишені жилетки, однак його там вже не було. Зрозуміла, що її телефон був викрадений ОСОБА_9 , після чого звернулася до поліції.

Крім того, під час судового розгляду прокурором за згодою інших учасників судового розгляду надані письмові докази, які безпосередньо досліджені судом та у повній мірі підтверджують обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.04.2021, в якому ОСОБА_7 виклав обставини крадіжки у неї 23 квітня 2021 року мобільного телефону;

- даними протоколу огляду місця події від 28.04.2021 року, яким оглянуто та в ході якого вилучено мобільний телефон Samsung Galaxy Grand P» SM-G531H, який був викрадений в ОСОБА_7

- даними протоколу огляду предмета з фото таблицею до нього, від 28.04.2021 року, відповідно до якого було оглянуто та опечатано мобільний телефон Samsung Galaxy Grand P» SM-G531H, який був викрадений в ОСОБА_7 ,

- даними висновку експерта №СЕ-19/124-21/5965-ТВ, відповідно до якого, вартість мобільного телефону Samsung Galaxy Grand P» SM-G531H, який був викрадений в ОСОБА_7 , становить 483 гривні 33 копійки;

- даними протоколу огляду відеозапису від 20.05.2021 року, яким оглянуто CD диск із записом подій що відбувались в ломбарді, та зафіксовано його зміст, відповідно до якого саме ОСОБА_4 здійснив викрадення мобульного телефону Добровольської.

Таким чином, у судовому засіданні, шляхом дослідження доказів, встановлено, що 23 квітня 2021 року мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке вчинене саме ОСОБА_4 .

Разом з тим, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини викладеної у п.18 справи "G.v.France", п.39 "Halilovic v.Bosnia and Herzegovina", почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Згідно висновку судово-психіатричних експертиз №191 від 24 травня 2021 року, у ОСОБА_4 на період час, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, виявлялися прояви хворобливого стану психіки у форпмі психічного розладу, викликаного сполученням вживанням психоактивних речовин (опіоїдів, канабіоноїдів, амфетаміну) з шизофреноподібними проявами (F-19.5 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), які поглиблюються через прояви імпульсивного паталогічного потягу до психоактивних речовин, через що він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.

На теперішній час у ОСОБА_4 виявляються прояви хворобливого стану психіки у формі психічного розладу, викликаного сполученим вживанням психоактивних речовин (опіоїдів, канабіноїдів, амфетаміну) з шизофреноподібними проявами, через що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи у суді, і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині епізоди психічних розладів у формі вербальних галюцинацій, з вираженою глибиною психопатологічного потягу до психоактивних речовин, з вираженими шизофреноподібними розладами в когнітивно-смисловій сфері, прояви некритичності, що ставить пасивний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння ОСОБА_4 суспільно-небезпечних дій, в зв`язку з чим він потребує госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом і лікування у примусовому порядку.

Наведені у вищевказаному висновку експертизи обставини надають суду достатні підстави визнати ОСОБА_4 неосудним.

Відповідно до дослідженого судом висновку судово-психіатричної експертизи №191 від 24 травня 2021 року, на час вчинення суспільно небезпечного діяння та на час проведення експертизи ОСОБА_4 страждав на психічний розлад, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними. Тобто, у ОСОБА_4 встановлено наявність як медичного критерію (хронічне психічне захворювання), так і інтелектуальної й вольової ознак юридичного критерію (нездатність усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними).

Саме на підставі вказаних обставини, суд зробив висновок про вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння у стані неосудності та, як наслідок, необхідність застосування щодо останнього примусових заходів медичного характеру.

Разом із тим, враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутню у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне виключити з фабули обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яка зазначена у клопотанні, посилання прокурора на мету, яку бажав досягти ОСОБА_4 вчиняючи суспільно небезпечне діяння, на форму його вини та мотиву вчинення ним суспільно небезпечного діяння, а саме наступні твердження: «за раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна», «умисно» та «з корисливих мотивів».

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії, або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусовий захід медичного характеру - госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно ч.5 ст.94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічного хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікуванні в умовах суворого нагляду.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як проступок, у стані неосудності, при цьому, за своїм психічним станом потребує примусового лікування, суд вважає за необхідне застосувати щодо нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався та, враховуючи його явку у судові засідання, підстави для його застосування відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати на проведення експертиз у сумі 483 гривні 33 копійки компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України. .

Керуючись ст.19, 92, 93, 94, ч.1 ст.185 КК України, ст.124, 369-372, 512, 513, 516 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 квітня 2021 року за №0000304 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку вчиненням ним у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Судові витрати на проведення експертизи у сумі 483 гривні 33 копійки компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung Galaxy Grand P» SM-G531H залишити потерпілій ОСОБА_7 , звільнивши її від зобов`язань по зберігальній розписці.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Головуючий ОСОБА_1