ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2832/21 Справа № 216/2087/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 10 березня 2021 року, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з 09 квітня 2021 року.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у грабежі, вчиненому повторно, за наступних обставин.
09 березня 2021 року приблизно о 16.30 год. ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна і обернення його на власну користь, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , що разом із ним їхала в маршрутному таксі у напрямку вул. П.Калнишевського м. Кривого Рогу. Після того як маршрутне таксі зупинилось на зупинці громадського транспорту, розташованої навпроти магазину «Варус» по вул. Кривбасівська, 14, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий злочинний намір, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, діючи повторно, умисно та переслідуючи корисливу мету, прослідував вслід за потерпілою ОСОБА_9 та приблизно о 17.00 год., знаходячись навпроти під`їзду 5 буд. 17 по вул. П.Калнишевського м. Кривого Рогу, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, відкрито та явно для потерпілої ОСОБА_9 з правої руки останньої вирвав належну їй жіночу сумочку чорного кольору марки «Аlhena», вартість якої становить 201,67 грн.
У вказаній сумці знаходився мобільний телефон марки «Хіоmі Мі4с 16GB» в корпусі сірого кольору, вартість якого 1 266,67 грн.; чохол-книжка темного кольору із шкір змінника (вартість не встановлено); гаманець червоного кольору з лаковими вставками марки «ЕSLEE» вартістю 136,67 грн.; гаманець чорного кольору шкіряний вартістю 36,67 грн.; кабель зарядки USB Type-C марки «REMAX» вартістю 43,33 грн.; чохол для ключів вартістю 28,33 грн.; грошові кошти в сумі 450 грн.; пенсійне посвідчення видане на ім`я ОСОБА_9 ; пропуск на роботу ПРАТ «АМКР», виданий на ім`я ОСОБА_9 ; медичний страховий поліс, виданий на ім`я ОСОБА_9 .
Після цього ОСОБА_7 , заволодівши майном потерпілої ОСОБА_9 , з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном втік, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2 163,34 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. В іншій частині просить вирок суду залишити без зміни.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини в повному обсязі, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що за час проведення досудового розслідування обвинувачений багато разів пожалкував про вчинене, навчений та покараний наріканням оточуючих. Зазначає, що суд не врахував, що обвинувачений сприяв пошуку та поверненню речей потерпілій, добровільно вказав місце вчинення злочину, брав участь під час проведення слідчого експерименту. Звертає увагу, що хоча ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, проте має неофіційні заробітки.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили задовольнити в повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Перевіряючи провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання судом не встановлено і в апеляційній скарзі також не наведено.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також визнав обставиною, що помякшує покарання, активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, під час перебування на випробувальному терміні знову вчинив злочин проти власності, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
При цьому, вирішуючи питання про вид та розмір призначеного покарання, суд першої інстанції також урахував, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимою особою за вчинення корисливих злочинів проти власності, не скористався наданою йому можливістю довести своє виправлення без відбування реальної міри покарання та під час перебування на випробувальному терміні знову вчинив корисливий злочин проти власності, ступінь важкості якого збільшився, що свідчить про його стійку схильність до вчинення кримінальних правопорушень та несприйняття встановлених суспільних правил поведінки та можливих негативних наслідків від вчинення протиправних ним діянь як для себе так і для оточуючих.
Крім того, по даному кримінальному провадженню ОСОБА_7 вчинив злочин під час перебування на випробувальному терміні за вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 14 липня 2020 року, а тому суд першої інстанції обгрунтовано призначив йому покарання із застосуванням вимог ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Доводи захисника про те, що він вину визнав в повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину, сприяв пошуку та поверненню речей потерпілій, добровільно вказав місце вчинення злочину, брав участь під час проведення слідчого експерименту, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого про визнання пом`якшуючою обставиною щире каяття, оскільки щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах провадження відсутні дані на підтвердження вчинення ОСОБА_7 зазначених дій.
Матеріали провадження не містять та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження того, що обвинувачений має неофіційні заробітки, а тому відповідні доводи не заслуговують на увагу.
Захисником як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного перегляду не надано доказів, які б істотно знижували ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якогопокарання з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі захисник.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4