Номер провадження: 11-кп/813/1607/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 вирок Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2021 року у кримінальному провадженні №004308, внесеному до ЄРДР 13.08.2019 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березівки, Роздольненського району, АР Крим, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання на території м. Одеси та Одеської області, раніше засудженого:

- 21.04.2016 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 02.06.2016 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України із частковим складанням покарань за цим вироком та за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.04.2016 року до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,

- 17.01.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України із частковим складанням покарань за цим вироком та за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02.06.2016 року остаточно призначено покарання 4 роки 7 місяців позбавлення волі, звільненого 12.08.2019 року у зв`язку із відбуванням строку покарання,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання:

-за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 / сім / років,

-за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 / вісім / років, із конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 / вісім / років, із конфіскацією всього належного йому майна.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання обчислюється з 17.08.2019 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 17.08.2019 року до 19.03.2021 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Відповідно до оскаржуваного вироку, 13.08.2019 року, приблизно о 13 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись за адресою вулиця Середньофонтанська, неподалік Єлисаветградського провулку, біля будинку №1, у місті Одесі, помітив, раніше незнайому йому жінку похилого віку - ОСОБА_9 , на якій були одягнені золоті сережки.

В цей час у ОСОБА_7 раптово виник злочинний намір спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, а предметом свого злочинного посягання він визначив належні ОСОБА_9 золоті сережки.

При цьому ОСОБА_7 , як спосіб реалізації свого злочинного наміру, вирішив заволодіти майном потерпілої відкрито, розуміючи, що ОСОБА_9 , фізично слабша та ще й похилого віку, з метою попередження супротиву зі сторони потерпілої, прийняв рішення підійти до ОСОБА_9 , із сторони спини, та шляхом ривка зірвати з її вух сережки.

13.08.2019 року, приблизно о 13 годині 15 хвилин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, розуміючи, які саме дії необхідно виконати, для безперешкодного заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , діючи відкрито для потерпілої та оточуючих, швидко наблизився до потерпілої ОСОБА_9 , та схопив двома руками за сережки. Після чого він, різким рухом обох рук, зірвав сережки з ОСОБА_9 , спричинивши їй тілесні ушкодження - рвані рани мочок лівої та правої вушних раковин, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_7 заволодів предметом свого злочинного посягання, а саме двома золотими сережками округлої форми, із фіолетовими комнями по середині, вагою 2,5 грами кожна, загальною вартістю 10 000 грн., які належали ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_7 разом із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд.

Указаним кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_9 завдано матеріальний збиток на загальну суму 10 000 грн.

Крім цього, 17.08.2019 року ОСОБА_7 , приблизно о 14 годині, знаходячись на вулиці Водопровідній, неподалік будинка №4 в місті Одесі, помітив раніше незнайому йому жінку похилого віку ОСОБА_10 , на якій були одягнені золоті сережки.

В цей час у ОСОБА_7 раптово виник злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, а предметом свого злочинного посягання він визначив належні ОСОБА_10 золоті сережки.

При цьому ОСОБА_7 , як спосіб реалізації свого злочинного наміру, вирішив заволодіти майном потерпілої відкрито, розуміючи, що ОСОБА_10 фізично слабша та ще є особою похилого віку, з метою попередження супротиву зі сторони потерпілої, прийняв рішення підійти до ОСОБА_10 із сторони спини, та шляхом ривка зірвати з її вух сережки.

17.08.2019 року приблизно в 14 годин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, розуміючи які саме дії необхідно виконати для безперешкодного заволодіння чужим майном ОСОБА_7 , діючи відкрито для потерпілої та оточуючих, швидко наблизився до ОСОБА_10 та схопив двома руками за сережки. Після чого, він різким рухом лівої руки зірвав сережку з лівого вуха, при цьому наніс потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження, у вигляді рваної рани мочки лівої вушної скойки, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а правою рукою розстебнув застібку сережки на правому вусі указаної потерпілої, та заволодівши таким способом чужим майном, залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

За указаних обставин ОСОБА_7 заволодів предметами свого злочинного посягання, а саме двома золотими сережками, у вигляді плетіння з англійськими застібками, вагою 1,5 грами кожна та загальною вартістю 3500 грн., які належали ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_7 разом з викраденим майном, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим розпорядившись ним на власний розсуд.

Указаним кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_10 завдано матеріальний збиток на загальну суму 3 500 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що суд неправильно кваліфікував дій обвинуваченого, з огляду на наступне:

- за епізодом від 13.08.2019 року, оскільки потерпіла ОСОБА_11 не бачила як до неї ззаду підійшов ОСОБА_7 , останній не нападав на потерпілу, не вчиняв щодо неї насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

- за епізодом від 17.08.2019 року, оскільки злочин обвинуваченим до кінця доведено не було, оскільки він не встиг розпорядитись викраденим майном, в свою чергу висновок експертизи захисник вважає неналежним доказом. Крім того захисник звертає увагу, що ОСОБА_7 мав умисел на скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (грабіж), підтвердженням чого є зокрема і те, що ОСОБА_7 вже скоював аналогічні злочини.

Щодо призначення ОСОБА_7 покарання захисник вертає увагу, що одразу після затримання ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів із заявою про зізнання та у подальшому сприяв розкриттю злочину, та саме завдяки його показам було викрито злочин відносно ОСОБА_11 , адже остання підозрюваного не бачила. Крім того, обвинувачений має неповнолітніх дітей, а злочин вчинено за наслідком збігу тяжких життєвих обставин.

На підставі викладеного захисник просить вирок змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання за указаними частинами указаних статей:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 / один / рік,

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 / два / роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання з випробовуванням.

Крім того, в апеляційній скарзі заявив клопотання про:

- призначення комплексно судово-медичної експертизи;

- виклик та допит свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , судового експерта, який проводи експертизу, а також потерпілих.

На вказаний вирок обвинуваченим ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить зазначений вирок змінити та перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання за:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 / один / рік,

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 / два / роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання з випробовуванням.

Позиції учасників судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 , підтримали подані ними апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши: суддю-доповідача, учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді кримінального провадження по суті, судом першої інстанції були всебічно, повно та об`єктивно з`ясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

При перевірці вироку районного суду, апеляційним судом встановлено, що згідно відомостей, що є наявними у матеріалах судового провадження та зафіксованих на звукозаписі судового засідання, під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, ретельно та об`єктивно були перевірені докази обвинувачення стосовно ОСОБА_7 на підтвердження його вини у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, шляхом допиту обвинуваченого, потерпілих, свідків, а також дослідженням письмових доказів.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав вину у вчиненні інкримінованих злочинів, а саме не погоджується із кваліфікацією його дій. Зазначав, що його дії за епізодом від 13.08.2019 року (потерпіла ОСОБА_9 ) необхідно кваліфікувати за ст. 185 КК України, як крадіжку, а не розбій, і не грабіж, а за епізодом від 17.08.2019 року (потерпіла ОСОБА_10 ) за ст. 15, ст. 186 ч. 2 КК України, а не як розбій.

Версію сторони захисту було належним чином перевірено судом першої інстанції, надана належна оцінка та було відхилено, оскільки визнано, як формою захисту обвинуваченого.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, по епізоду від 13.08.2019 року у вчинені нападу на ОСОБА_9 з метою заволодіння її майном, із застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), суд першої інстанції зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України.

Зокрема, показання потерпілої ОСОБА_9 , яка у суді першої інстанції пояснила, що 13.08.2019 року, приблизно в 13 годин 10 хвилин, вона йшла по вулиці Середньофонтанській, біля Єлисаветградського провулку, у місті Одесі, і там зі сторони спини до неї підбіг молодий чоловік, схватив її за вуха, та почав рвати, та вирвав з вух сережки. Після чого у неї полилась кров, а він побіг та, пробігши 10 метрів, повернувся обличчям. У судовому засіданні ОСОБА_9 стверджувала, що це був обвинувачений ОСОБА_7 , так як вона запам`ятала його по фігурі, по зросту, по плечам, по обличчю, коли він повернувся. Під час слідства вона впізнала обвинуваченого за фотознімками. Після того, як у неї були зірвані сережки, їй зашивали вуха, та знімали шви на 11 день, так як вуха не заживали, вона проходила медичне обслідування, знаходилась на лікуванні у лікарні більше 15 днів, та ходила до експерта. Обвинувачений ОСОБА_7 рвонув за сережки, та за один раз не вийшло, тому порвав так вуха, що зашивали 1,5 години. Обвинувачений ОСОБА_7 забрав у неї сережки із золота 585 проби вартістю 10 000 грн., та до цього часу сережки їй не повернули, та матеріальну шкоду не відшкодували. Протокол впізнання обвинуваченого ОСОБА_7 вона читала, та вона підписувала правдиві показання.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпіла ОСОБА_9 з будь-яких причин обмовила чи могли обмовити раніше невідомого їй обвинуваченого у інкримінованому йому злочині, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання і закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні чітко вказувала, що вона впевнена в тому, що дві сережки у неї зірвав саме ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції взяв до уваги показання потерпілої, як логічні, чіткі, послідовні та такі, що узгоджуються з іншими матеріалами справи, а саме:

- протоколом заяви про кримінальне правопорушення від 13.08.2019 року, згідно до якого ОСОБА_9 , яка була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, повідомила про те, що 13.08.2019 року, приблизно о 13 годині 15 хвилин, за адресою: м. Одеса, провулок Єлисаветградський, будинок №1, зі сторони вулиці Середньофонтанської, у неї невідома особа шляхом ривку із вух відкрито викрала золоті прикраси, а саме сережки приблизною вагою 5 грамів вартістю 10 000 грн., ( а.с.3 4 т. 2);

- протоколом огляду місця події від 13.08.2019 року, відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_9 указала місце нападу на неї 13.08.2019 року, приблизно о 13 годині 15 хвилин. (а.с. 5-9 т. 2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2019 року, згідно до якого, потерпіла ОСОБА_9 , серед чотирьох осіб, впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 на фотографії під №3, як особу, що викрала шляхом ривку з вух золоті сережки, а також довідкою до протоколу про пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (потерпілій ОСОБА_9 ), згідно до якої, на фотознімку під №3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а на інших фотознімках №1, №2, №4 зображені статисти (а.с. 10-13 т. 2);

- протоколом огляду предмета від 18.08.2019 року цифрового диску із відеозаписами камер зовнішнього спостереження від 13.08.2019 року приблизно о 13 годині біля готелю «Адмірал» за адресою: м. Одеса, провулок Єлисаветградський, будинок №1, відповідно до якого чоловік (в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ним являється ОСОБА_7 ) поступово позаду наближається до жінки (потерпілої ОСОБА_9 ) та, наблизившись до неї позаду, шляхом ривку відкрито заволодів належними їй золотими сережками, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення (а.с. 14-19 т. 2);

- відтвореним у судовому засіданні СД-диском, який містить відеозйомку з камер спостереження від 13.08.2019 року ( а.с. 19 т. 2);

- висновком судово-медичної експертизи від 16.09.2019 року №2239, згідно до якої у громадянки ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: рвані рани мочок лівої та правої вушних раковин. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки. В механізмі виникнення ушкоджень мало місце розтягнення. Враховуючі дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 13.08.2019 року. Рвані рани мочок лівої та правої вушних раковин, як кожна окремо, так і в сукупності, не були небезпечними для життя, спричинили розлад здоров`я строком понад 6-ть, але не більше як 21 день і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.3 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ( а.с. 21-22 т. 2).

Апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_7 не заперечував, що на дослідженому в судовому засіданні суду першої інстанції відеозаписі, зафіксовані події за його участі, а також бажання заволодіти чужим майном та факт заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_9 не бачила як до неї ззаду підійшов ОСОБА_7 , та напав на неї, а також не вчиняв щодо неї насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, є безпідставними.

Так, розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється від крадіжки.

Також слід зазначити, що відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 небезпечне для життя чи здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я у момент їх вчинення. Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Як вбачається з висновку експерта від 16.09.2019 року №2239, який за формою та змістом відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 102 КПК України, а також вимогам Наказу Міністерства охорони здоров`я № 6 від 17 січня 1995 року, ОСОБА_9 завдано легкі тілесні ушкодження,

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 по епізоду від 17.08.2019 року у вчинені нападу на ОСОБА_10 при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації дій за ч. 2 ст. 187 КК України, є правильними та обґрунтованими.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями потерпілої, свідків та дослідженими письмовими доказами.

Так, у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 пояснила суду, що 17.08.2019 року вона проходила біля будинку №4 по вулиці Водопровідній, у місті Одесі. Там до неї зі сторони спини підбіг обвинувачений, та зірвав із лівого вуха сережку, після чого вона впала, так як він її штовхнув. Після чого обвинувачений зняв у неї, розстібнув, другу сережку із правого вуха. Коли обвинувачений забрав золоті сережки, то він почав тікати, а чоловік на машині його наздогнав. Сам момент затримання обвинуваченого ОСОБА_7 вона не бачила, але коли підійшла до нього, він лежав, та на відстані 2 метра, вона бачила в руці у обвинуваченого ОСОБА_7 одну свою сережку, а другу сережку він дістав із кишені. Викрадені у неї золоті сережки їй повернуті, вони цілі, та не пошкоджені. Після дій обвинуваченого у неї було розірване ліве вухо, та з нього йшла кров, і вона лікувалась приблизно 7 днів.

При цьому, зазначене підтверджується показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що у 2019 році, період літо - осінь, в денний час доби, в районі вулиці Водопровідної у місті Одесі почув крик: «Стій», хтось пробіг, та проїхала машина. Після чого він бачив, що чоловік лежав із червоними очима, та в руках тримав сережки. З`ясувалось, що ці сережки він зірвав із вуха жінки, там була потерпіла, тому він визвав поліцію.

Крім того, допитаний свідок ОСОБА_12 пояснив, що 17.08.2019 року о 13 годині 40 хвилин він знаходився на чергуванні та, приїхавши на місце вчинення кримінального правопорушення за адресою: м. Одеси, провулок Водопровідний, йому повідомили, що у жінки зірвали сережки. На місці були підозрюваний та потерпіла, у якої на мочці лівого вуха була кров, та яка йому повідомила, що у місті Одесі, у Водопровідному провулку у неї було зірвано сережки. Зазначені 2 золоті сережки були у кишені обвинуваченого ОСОБА_7 . Обвинувачений зізнався, що дійсно їх зірвав у потерпілої. Зі слів потерпілої йому стало відомо, що обвинувачений зірвав одну сережку, а другу зняв, відстебнув.

Вина обвинуваченого також підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими у судовому засіданні доказам, а саме:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.08.2019 року, згідно до якого ОСОБА_10 , яка була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, повідомила про те, що 17.08.2019 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, за адресою: м. Одеса, вулиця Водопровідна, будинок №4, у неї невідома особа відкрито викрала золоті сережки приблизною вагою 3 грама вартістю 3 500 грн. (а.с. 24 25 т.2);

- протоколом огляду місця події від 17.08.2019 року за адресою: м. Одеса, вулиця Водопровідна будинок №4, де 17.08.2019 року на громадянку ОСОБА_10 було скоєно напад, та зірвано золоті сережки ( а.с. 26-30 т. 2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.08.2019 року, згідно до якого, потерпілою ОСОБА_10 , серед чотирьох осіб за ознаками обличчя вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 на фотографії під №2, як особу, яка скоїла кримінальне правопорушення 17.08.2019 року о 14 годині за адресою: м. Одеса, вулиця Водопровідна, відкрито із застосуванням насильства заволоділа належними їй золотими сережками, а також довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (потерпілій ОСОБА_10 ), відповідно до якої на фотознімку №2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а на інших фотознімках №1, №3, №4 зображені статисти (а.с. 31-34 т. 2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.08.2019 року, у якому свідком ОСОБА_13 , серед чотирьох осіб впізнано обвинуваченого ОСОБА_7 на фотознімку під №2, як особу яка 17.08.2019 року о 14 годині за адресою: м. Одеса, вулиця Водопровідна, відкрито викрала у жінки похилого віку золоті сережки ( а.с. 35-37 т.2);

- протоколом огляду предмета від 17.08.2019 року цифрового диску із відеозаписами із камери відеореєстрації за адресою: м. Одеса, вулиця Водопровідна, будинок №4, відповідно до якого чоловік (в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ним являється ОСОБА_7 ), який нахилився над жінкою (потерпілою ОСОБА_10 ), виконує певні рухи руками, спричиняє їй тілесні ушкодження, та о 13:24:15 підводиться, та втікає із належними ОСОБА_10 золотими сережками по вулиці Водопровідній, в напрямку вулиці Люстдорфська дорога, у місті Одесі ( а.с. 47-52 т. 2);

- відтвореним у судовому засіданні СД-диском, який містить відеозйомку із камери відеореєстратора від 17.08.2019 року ( а.с. 52 т. 2).

- висновком судово-медичної експертизи від 12.09.2019 року №2029, згідно до якої у громадянки ОСОБА_10 встановлені наступне тілесне ушкодження: рвана рана мочки лівої вушної скойки. Зазначене тілесне ушкодження утворилося від дії тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися, яким могла бути сережка за яку смикнули. Зазначене ушкодження не характерне для самоспричинення. Утворення зазначеного тілесного ушкодження в результаті одноразового падіння на площину з вертикального, або близького до такого положення, а також в результаті падіння на землю, внаслідок поштовху сторонньої особою, виключається. Описане ушкодження не було небезпечним для життя, а викликає розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і за цим критерієм, згідно п.п.2.3.3 і 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.), відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (а.с. 55-56 т. 2).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 після нападу на ОСОБА_10 був відразу затриманий та не зміг розпорядитися викраденим майном, є безпідставними.

Апеляційний суд зазначає, що розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Таким чином, колегія суддів переконана, що при судовому розгляді було встановлено, що дії обвинуваченого кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 187 КК України, підстав для зміни перекваліфікації дій обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.

Також, апеляційним судом перевірено і обґрунтованість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

Відповідно до вимог статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з - поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому судом було враховано ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів та особу обвинуваченого.

Як видно з вироку, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкі злочини, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став і знов вчинив корисливий злочин, в тому числі із застосуванням насильства. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав вчинення злочинів щодо осіб похилого віку.

Суд при призначенні покарання виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції правильно врахував обставини, характер вчинених обвинуваченим злочинів.

Таким чином, колегія суддів переконана, що з урахуванням всіх обставин в їх сукупності, та з врахуванням положень ч. 2 ст. 65 КК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1, 2 ст. 187 КК України.

На думку колегії суддів, призначення останньому покарання у такому виді є необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При цьому апеляційний суд також враховує практику рішень Європейського суду з прав людини, де у справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість ухваленого вироку, та які є підставою для його скасування, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржене судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим оскаржений вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2021 року у кримінальному провадженні №004308, внесеному до ЄРДР 13.08.2019 року, відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_14 ОСОБА_4 ОСОБА_3