Номер провадження: 11-кп/813/2150/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
08 жовтня 2021 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року про відмову у поверненні внесеної застави в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000140 від 27.04.2016 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про повернення внесеної застави в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000140 від 27.04.2016 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, в розмірі 413 400 (чотириста тринадцять тисяч чотириста) гривень.

Рішення суду мотивоване тим, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 на даний час не завершене, перебуває на стадії судового розгляду, відомості щодо зміни чи скасування обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави в матеріалах справи відсутні, такий вид запобіжного заходу як застава не обмежується строком та був застосований до ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання ним покладених на нього обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Заставодавець ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити її заяву про повернення застави.

Мотиви апеляційного суду.
Розглянувши вказану апеляційну скаргу, суддя-доповідач дійшов висновку про те, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою з таких підстав.

Положення п. 8) ч. 3 ст. 129 Конституції України визначають одну з основних засад судочинства забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду апеляційної інстанції з перегляду судових рішень у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним Кодексом України.

Так, ч. 1 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали постановлені, під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, вищевказана ухвала суду не входить до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Якихось істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б вказували на необхідність невідкладної перевірки вищевказаної ухвали суду в апеляційному порядку на підставі положень ст.ст.7-9 КПК України не вбачається.

В той же час, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у разі зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з застави на інший запобіжний захід визначений ч. 1 ст. 176 КПК України, заявник може реалізувати своє право щодо повернення застави.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи викладені обставини та керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач дійшов висновку про те, що вказана ухвала суду першої інстанції не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, в зв`язку з чим слід відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року про відмову у поверненні внесеної застави в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000140 від 27.04.2016 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження та долучені до неї матеріали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2