Провадження №11-сс/824/7348/2021 Доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2.,

суддів - ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

секретаря - ОСОБА_5.,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6.,

особи, відносно якої

подано клопотання - ОСОБА_1.,

захисника - ОСОБА_7.,

перекладача - ОСОБА_8.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для забезпечення видачі особи на запит компетентного органу іноземної держави відносно громадянина Російської Федерації, за апеляційною скаргою начальника відділу екстрадиції та співробітництва Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6. на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року про відмову у задоволені клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання, строком до 02.02.2022 року, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянину Російської Федерації, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1,

для забезпечення його видачі на запит компетентного органу Російської Федерації, -

В С Т А Н О В И Л А :

03 грудня 2021 року начальник відділу екстрадиції та співробітництва Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6. звернулася до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для забезпечення видачі особи на запит компетентного органу іноземної держави відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 розшукується за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.159 КК Російської Федерації. Зазначені злочини відповідають ч.4 ст.190 КК України, санкцією якої передбачено покарання понад 1 рік позбавлення волі та відповідно є екстрадиційними злочинами. Строк давності притягнення ОСОБА_1. до відповідальності за вчинення ним злочинних діянь, відповідно до ст. 49 КК України, не закінчився.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арештута застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання, з покладенням обов'язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 02.02.2022 року, а саме: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатись із м. Києва без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання, роботи; залишити на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в'їзд в Україну, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу (екстрадицію) і фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

Обґрунтовуючи своє рішення суд послався на врахування того, що граничний термін перебування ОСОБА_1. під домашнім арештом вичерпаний, а на теперішній час екстрадиційна перевірка не завершена, оскільки останній перебуває у процедурі визнання його біженцем, враховуючи існування ризиків, ступень тяжкості інкримінованих злочинів та їх кількість, особу розшукуваного та відсутність у ОСОБА_1. соціальних зв'язків на території України.

На вказану ухвалу слідчого судді начальник відділу екстрадиції та співробітництва Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6. подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою. В доповненнях до апеляційної скарги вказує, що виконання положень міжнародних договорів щодо вжиття запитуваною стороною заходів, необхідних для запобігання втечі запитуваної особи та забезпечення її видачі, можливе лише шляхом застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. На думку прокурора, застосування запобіжних заходів під ас екстрадиційної перевірки не містить будь-яких обмежень щодо їх сукупного строку. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 06.12.2021 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1. запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби та покласти на нього обов'язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу;

- особу, щодо якої подано клопотання та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора;

- ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання та ухвали слідчого судді, 10.12.2020 року до Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, для притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.159 (95 епізодів) КК Російської Федерації. Запит російської сторони про видачу особи відповідає вимогам Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року (ETS 024) та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, якими врегульовано відносини між Україною та Російською Федерацію з питань екстрадиції.

Відповідно до наданих іноземною стороною документів ОСОБА_1 розшукується за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.159 (шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене організованою групою, що завдало значної шкоди потерпілому - 5 епізодів), ч.4 ст.159 (шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене організованою групою, що завдало значної шкоди потерпілому, в великих розмірах - 57 епізодів), ч.4 ст.159 (шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене організованою групою, що завдало значної шкоди потерпілому, в особливо великих розмірах - 33 епізода) КК Російської Федерації. Зазначені злочини відповідають ч.4 ст.190 КК України, санкцією якої передбачено покарання понад 1 рік позбавлення волі та відповідно є екстрадиційними злочинами. Строк давності притягнення ОСОБА_1. до відповідальності за вчинення ним злочинних діянь, відповідно до ст.49 КК України, не закінчився.

25 січня 2021 року за результатами розгляду запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації Офісом Генерального прокурора прийнято рішення про видачу згаданої особи до Російської Федерації.

Проведення екстрадиційної перевірки доручено Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора. На теперішній час екстрадиційна перевірка не завершена, оскільки ОСОБА_1 перебуває у процедурі визнання його біженцем.

20 листопада 2020 року ОСОБА_1. затримано на території Київської області у зв'язку із розшуком російських правоохоронних органів.

21 листопада 2020 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області до ОСОБА_1. застосовано тимчасовий арешт, а ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року застосовано екстрадиційний арешт до 12.02.2021 року.

17 червня 2021 року ухвалою Київського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2021 року та застосовано до ОСОБА_1. запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22.00 до 06.00 наступної доби, за адресою: АДРЕСА_1, з покладенням на останнього обов'язків, у тому числі носити електронний засіб контролю до 29.07.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арештута застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання, з покладенням обов'язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 02.02.2022 року до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу (екстрадицію) і фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.ч.1, 4 ст.590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Як вбачається з вимог ст.589 КПК України, у видачі (екстрадиції) особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов'язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Правовідносини між Україною та Російською Федерацією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.

Відповідно до ст.1 Європейської конвенції про видачу правопорушників, договірні Сторони зобов'язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про те, що положеннями ст.585 КПК України не регламентовано строки застосування запобіжного заходу не пов'язаного з позбавленням волі і в даному випадку слід застосовувати загальні положення КПК України, що главою 18 КПК України, щодо тримання особи під домашнім арештом.

За правилами ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Застережень або заборон застосування до особи, стосовно якої проводиться екстрадиційна перевірка, запобіжного заходу, не пов'язаного з позбавленням волі, чинний кримінальний процесуальний закон України не містить.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов'язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров'я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_1. запобіжного заходу, виходячи з тих обставин, що стосовно ОСОБА_1. винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.159 КК Російської Федерації. Зазначені злочини відповідають ч.4 ст.190 КК України, який є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року.

Крім того, екстрадиційна перевірка щодо особи не закінчена, ОСОБА_1 подав до Державної міграційної служби України заяву про визнання його біженцем та на даний час триває процедура вирішення питання про визнання ОСОБА_1. біженцем. Також слід врахувати, що за весь час здійснення екстрадиційної перевірки ОСОБА_1 не порушував покладені на нього обов'язки, від органів прокуратури та суду не переховувався.

З урахуванням положень ст.585 КПК України слідчим суддею належно з'ясовано, що особисте зобов'язання, з покладенням обов'язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, є тим запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_1. та виконання ним процесуальних обов'язків.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі «Боротюк проти України» п. 62).

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з урахуванням можливого тривалого часу подальшого здійснення процедур пов'язаних з екстрадицією, в контексті зазначеного провадження не вбачається.

Таким чином, висновки оскарженої ухвали слідчого судді відповідають як вимогам кримінального процесуального законодавства України, так і вимогам Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею належним чином перевірено та досліджено докази та прийнято рішення на основі всебічно з'ясованих обставин, враховано дані про особу затриманого, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити слідчому судді ухвалили законне та обґрунтоване рішення, колегію суддів не встановлено.

У відповідності до ч.1 ст.405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу начальника відділу екстрадиції та співробітництва Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6., залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року про відмову у задоволені клопотання про застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання, строком до 02.02.2022 року, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4