Справа № 592/9754/21
Провадження № 1-в/592/410/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання засудженого ОСОБА_4 про визнання відбування ним покарання у виді довічного позбавлення волі з 17.08.2005 по сьогоднішній день - катуванням, нелюдським поводженням та таким, що принижує гідність,

у с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України звернувся до суду з вказаним клопотанням, в якому, посилаючись на положення ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» щодо застосування судами при розгляді справ Конвенції та практики суду як джерела права, наводячи висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішеннях «Петухов проти України/2», «Старушко проти України», «Лопата та інші проти України», «Дембо та інші проти України», «Пятаченко та інші проти України», просить визнати відбування ним покарання у виді довічного позбавлення волі з 17.08.2005 по сьогоднішній день - катуванням, нелюдським поводженням та таким, що принижує його гідність.

В судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав повністю, просив задовольнити, наголошував, що ним не ставиться питання про його умовно-дострокове звільнення. В якості аргументу на підтримку своє позиції звернув увагу суду на рішення КСУ від 16.09.2021 №6-р(ІІ)/2021, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ч.1 ст.81, ч.1 ст.82 КК України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Захисник підтримав клопотання засудженого ОСОБА_4 , просив суд його задовольнити, врахувавши чисельні рішення Європейського суду з прав людини, якими констатоване порушення Україною ст.3 Конвенції на підставі того, що покарання у вигляді довічного позбавлення волі є покаранням без перспективи звільнення.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, як такого, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та вирішення якого не належить до повноважень суду першої інстанції по розгляду клопотань в порядку виконання судових рішень.

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 , міркування захисника ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Так, вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.04.2020 ОСОБА_4 засуджено за ст.ст.115 ч.1, 115 ч.2 п.п.6,13, 185 ч.2, 187 ч.4, 357 ч.3, 70 ч.1 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; постановлено строк відбування покарання обчислювати з 17.08.2005 з моменту його фактичного затримання.

23.07.2021 засуджений ОСОБА_4 тимчасово переведений з ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» на виконання ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.05.2021 для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб суд, слідчий суддя вирішують питання. Суд має вирішувати питання, які віднесені до його повноважень процесуальним законом і саме в спосіб, передбачений процесуальними нормами.

Положеннями ст.537 КПК України визначено вичерпний перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків. Статтею 539 КПК України визначено порядок вирішення судом порушених питань, та компетенцією відповідного суду розглядати заяви, пов`язані з виконанням вироків, залежно від суті порушеного питання.

Порушене по суті клопотання засудженим ОСОБА_4 питання про визнання відбування ним покарання у виді довічного позбавлення волі з 17.08.2005 по сьогоднішній день - катуванням, нелюдським поводженням та таким, що принижує його гідність, не може бути розглянуте судом в порядку п.14 ч.1 ст.537 КПК України, оскільки не є питанням про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, а є іншим різновидом заяв, розгляд яких не врегульовано нормами КПК України.

Відтак, за відсутності визначених кримінальним процесуальним законом підстав та повноважень суду першої інстанції для вирішення порушеного засудженим ОСОБА_4 питання в даному випадку, в задоволенні клопотання засудженого необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженою особою з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1