Справа № 589/1097/20
Провадження № 1-кп/589/249/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка уродженка м. Шостка Сумської області, громадянка України, з вищою освітою, є приватним підприємцем, розлучена, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В середині січня 2020 року, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_4 запропонувала раніше знайомому ОСОБА_8 (особа, відносно якої до суду направлено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та кримінальне провадження щодо якої судом закрито в зв`язку зі смертю) скоїти підпал приміщення бані, яка розташована на території домоволодіння АДРЕСА_3 та яка належить ОСОБА_6 .
На виконання задуманого, 15.01.2020 у денний час ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 прийшли до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить сестрі ОСОБА_4 , та в якому остання може перебувати на законних підставах, з метою огляду ОСОБА_8 сусіднього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 15.01.2020 року близько 21-15 години на автомобілі таксі приїхали на автомобільну заправку «WOG», яка розташована по вул. Шевченка в м. Шостка Сумської області, де у пластикову пляшку, ємністю 5 літрів, придбала 3 літри бензину, після чого направилися до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Приїхавши до вказаного домоволодіння, ОСОБА_8 з придбаним бензином та ключем від хвіртки, який останньому передала ОСОБА_4 , вийшов з автомобіля з метою скоєння підпалу, а ОСОБА_4 поїхала до свого місця мешкання, де повинна була чекати ОСОБА_8 .
Після цього, 15.01.2020 близько 22-30 годин ОСОБА_8 продовжуючи свої дії, перебуваючи на території вказаного домоволодіння, через неогороджений прохід проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де через незачинені двері проник до приміщення бані, та з метою пошкодження чужого майна шляхом підпалу, вилив бензин на ганчір`я, яке знаходилося у зазначеному приміщені, після чого підпалив його за допомогою сірників, а таким чином пошкодив шляхом підпалу приміщення бані.
В результаті підпалу бані спричинено матеріальну шкоду ОСОБА_6 на суму 374 100 грн.
Крім цього було знищено майно ОСОБА_6 , яке знаходилося у приміщені бані, а саме:
- кухонні меблі вартістю 29650,00 грн;
- м`які меблі (диван та два крісла) вартістю 20000 грн;
- телевізор марки «SAMSUNG» вартістю 6467 грн;
- холодильник марки «LIEBHERR Premium» вартістю 7000 грн.;
- каво-машина марки «Saeco Gaggio Montano BOLOGNA» вартістю 5867 грн;
- індукційна плита марки «NEFF» вартістю 15000 грн;
- витяжка марки «Vento» вартістю 5000 грн;
- піч-камянка для сауни «Каскад» вартістю 9786 грн.
Таким чином, в результаті своїх злочинних дій ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду у великих розмірах на загальну суму 472 870 грн.
Умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчинено шляхом підпалу.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину не визнала, від допиту в процесуальному його розумінні відмовилися, виклала суду свою версію подій, однак не надала можливості учасникам кримінального провадження та суду ставити питання з приводу наданих пояснень.
Пояснила суду наступне.
З ОСОБА_10 вона познайомилась в лікарні в січні 2020 року. Більше з ним не бачилася. Сама ніколи йому не телефонувала, він телефонував їй завжди перший. Коли телефонував, то просив зустрітися, бо йому було сумно, так як він жив у лікарні, в нього не було родичів та роботи. Але вона завжди відмовлялася. Також він весь час жалівся, що в нього немає грошей.
В той день, коли сталася пожежа, вона збиралася їхати в Лазарівку до сестри на дачу. Данильцев їй зателефонував, запитав, що вона буде робити та попросився поїхати з нею на дачу, бо йому сумно. На це вона запропонувала йому поробити в сараї на дачі в замін на гроші чи продукти харчування. Він погодився. Вони поїхали на дачу, вона показала йому де сміття, сарай, що потрібно робити. Він пройшов по території, а потім запитав що це за будівлі, вказуючи на територію Мовчан. Вона відповідала, що це баня, басейн та будинок, які їй не належать. Вони побули там хвилини 20, він все оглянув та вони вийшли. Коли вони вийшли, вибігла ОСОБА_11 , почала її ображати, кричати. Данильцев в цей час стояв на вулиці та чув все це. Коли вони від`їхали, їй стало дуже неприємно, вона попросила таксиста зупинитися, вийшла з машини та почала плакати. Данильцев запитав що сталося та сказав, що йому її дуже шкода. Після цього вона заспокоїлася, ОСОБА_10 пішов в лікарню, а вона до себе додому. Крім того зазначила, що вона дала ОСОБА_10 ключі від хвіртки з огляду на те, що він там буде працювати.
Пів на восьму вечора зателефонував ОСОБА_10 та сказав, що хоче на завтра попросити у знайомих бензопилу для роботи на дачі і щоб він вранці почав працювати, йому треба бензин. Наполягав на тому, щоб придбати його ввечері та почати роботу зранку, це було пов`язано з часом зачинення лікарні, де він на той час проживав. Данильцев запропонував заїхати за нею на таксі та поїхати придбати бензин, щоб вона оплатила, бо в нього немає коштів. Вона погодилась. Вони поїхали та придбали бензин. Перед цим придбали пляшку воду, в яку потім помістили бензин. Купили 3 чи 5 літрів, саме стільки скільки він сказав. Вона довезла його до ОСОБА_12 . Там ОСОБА_10 сказав, що піде до друзів і вона поїхала додому. Вважає безпідставною версію обвинувачення про те, що вони придбали бензин для підпалу. Якби вона мала на меті вчинити такі дії, то використала засоби, які в неї знаходяться на дачі для розпалювання багаття. Або придбала б розпалювач для вогню на автозаправці. Мова про підпал між ними взагалі не йшла. Вона ОСОБА_10 бачила лише другий раз в житті. До цього лише декілька разів спілкувалася по телефону.
Також обвинувачена пояснила, що через годину, після того як вона приїхала додому, вона зателефонувала ОСОБА_10 та запитала чи все в нього добре, чи він дійшов туди, куди йому потрібно було. Він сказав, що так. Вночі, після 12 години, ОСОБА_10 зателефонував їй та сказав, що він щось підпалив. Оскільки його було погано чути, вона сказала щоб він прийшов до неї та все пояснив. Коли він приїхав, то розповів, що підпалив баню її сусідів. При ньому був пакет, він його залишив в коридорі, що в ньому було, їй невідомо. Данильцев був дуже п`яний. Вона нічого не змогла розпитати в нього, оскільки приблизно через 5 хвилин приїхали працівники поліції. Коли приїхали поліцейські, то сказали їм збиратися та їхати з ними. У відділі поліції працівники поліції сказали їй, що ОСОБА_10 перекладає вину на неї та щоб вона зізнавалася. Всю ніч вона була у відділі поліції, на наступний день їй сказали, що треба оглянути її квартиру, на що вона погодилася. В подальшому її посадили до камери, дома вона не була.
Крім того пояснила, що після того як її позбавили батьківських прав вона не спілкувалася ні з сином, ні з ОСОБА_13 . Вона була не проти, що він там живе, якщо йому так хочеться. Хоча її це дуже ображало, але вона заспокоїлася та прийняла цю ситуацію.
Також повідомила, що в той день сину перша не телефонувала. Він подзвонив їй сам після того як вона поїхала з ОСОБА_12 та почав кричати.
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, її вина підтверджується сукупністю досліджених нижченаведених судом доказів.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від 16 січня 2020 року потерпіла ОСОБА_6 повідомила про те, що 15 січня 2020 року близько 23.50 год. сталося займання належної їй бані, яка розташована на території домоволодіння АДРЕСА_4 .
16 січня 2020 року до ЄРДР внесено відомості за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що проживає в АДРЕСА_4 . З обвинуваченою знайома. Раніше перебувала в гарних стосунках, однак два роки тому, коли син обвинуваченої прийшов жити до неї, відносини значно погіршилися.
Син обвинуваченої ОСОБА_14 прийшов жити в її сім`ю 24 травня 2018 року. В подальшому приблизно в березні 2019 року ОСОБА_15 було позбавлено батьківських прав. А до того моменту, поки ОСОБА_16 не позбавили батьківських прав, ОСОБА_17 з дозволу опікунської ради проживав у неї. За цей час ОСОБА_15 періодично телефонувала ОСОБА_17 , їй, приїжджала в нетверезому стані, влаштовувала сварки, постійно погрожувала, звинувачувала її в тому, що вона приманила дитину до себе, хоча це не відповідає дійсності, оскільки він сам виявив таке бажання. Це було пов`язано з тим, що мати зловживала алкогольними напоями та погано до нього ставилася. Заяву про позбавлення батьківських прав ОСОБА_17 також написав сам. Після позбавлення батьківських прав ОСОБА_15 припинила спілкування з ними, чому вони були дуже раді, до 15 січня 2020 року. В цей день після 12.00 год вона перебувала в будинку та їй подзвонила соцпрацівниця, яка прибирала в приміщенні бані. Повідомила, що ОСОБА_18 перебуває біля будинку в нетверезому стані, з нею незнайомий чоловік, який стояв біля бані, а коли побачив її, то почав прикривати обличчя. Юля в цей час почала кричати, щоб прибрали курку з її двору. Після чого чоловік побіг до ОСОБА_19 . Також соцпрацівниця повідомила, що ОСОБА_18 погрожувала, сказала щоб за два дні вони побудували високий паркан, бо протилежному випадку вона за свої дії не відповідає. В зв`язку з цим потерпіла подзвонила ОСОБА_17 , який знаходився на навчанні, та попередила, що приїхала мама в нетверезому стані з невідомим чоловіком, щоб він був обережним. Також потерпіла уточнила, що між її двором та двором ОСОБА_15 (будинок належить її сестрі) відстань приблизно 4 метри, двори розділяє сітка. Данильцев, коли стояв напроти бані, знаходився саме біля сітки як повідомила їй соцпрацівниця. З двору ОСОБА_15 баню видно.
Коли вона сама вийшла з будинку то побачила, що біля нього стоїть автомобіль служби таксі, в якому сидить водій. ОСОБА_18 та невідомий на той час їй чоловік ( ОСОБА_10 ) стояли біля хвіртки. Вона перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, ледве трималася на ногах. Коли вона підійшла та почала з нею розмовляти, ОСОБА_10 взяв її під руки, почав відводити і заспокоювати. Між ними почалася сварка. Та через деякий час ОСОБА_15 та ОСОБА_10 сіли до таксі та поїхали. Крім того потерпіла зателефонувала до поліції.
Приблизно о восьмій вечора ОСОБА_17 зателефонувала ОСОБА_15 та в грубій формі із вживанням нецензурних слів сказала: - якщо завтра йому не буде куди йти, щоб до неї він не приходив, двері вона йому не відчинить, оскільки сина в неї не було, немає і не буде; щоб він закрив рота ОСОБА_20 (назвала при цьому її нецензурно), а якщо не зможе, то вона зробить так, що вона закриє його назавжди. Цю розмову вона чула особисто, оскільки ОСОБА_17 ввімкнув телефон на гучний зв`язок.
Близько 24 години, коли в будинку всі лягли спати, з вікна вона побачила, що горить баня. Розбудила ОСОБА_17 , викликала пожежну службу та зателефонувала родичам. Також зателефонувала до поліції.
Крім того зазначила, що баня по суті є житловим будиночком, в якому знаходилися шкіряний диван, два крісла, телевізор, кухонні меблі, індукційна плита, кавоварка, холодильник, витяжка, піч для сауни. В цьому будиночку влітку проживають діти, також там вони приймають гостей. Баню будувала вона разом з членами сім`ї. В експлуатацію її не приймали. Право власності не зареєстрували. Вважає це майно своїм.
Підтвердила, що в результаті пожежі було пошкоджено кухонний гарнітур, шкіряні меблі вартістю 20 000 грн, телевізор «SAMSUNG», холодильник «LIEBHERR Premium» придбаний за 7000 грн, кавоварка, індукційна плита марки «NEFF» придбана за 15000 грн, витяжка «Vento» вартістю 5000 грн, піч для сауни.
Також пояснила, що 13 січня її доньці було день народження, тому в будиночку знаходилось три пляшки віскі та лікеру. Оскільки в сім`ї ніхто майже не п`є, то вони залишилися повними, можливо без пари грамів з двох пляшок. Ці пляшки після пожежі зникли. За фотокартками пляшок, які було вилучено у житлі ОСОБА_4 та які їй показали працівники поліції, вона впізнала дані пляшки як такі, що зникли з бані.
Дії ОСОБА_15 по вчиненню злочину вона розцінює як помсту за те, що прихистила її сина.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 січня 2020 року, ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_8 як особу, яка разом з ОСОБА_4 приїжджала до домоволодіння по АДРЕСА_4 15 січня 2020 року (за загальними рисами обличчя).
Свідок ОСОБА_21 пояснила, що раніше працювала соціальним працівником в родині потерпілої ОСОБА_20 . Перебуває з нею в гарних відносинах. Допомагає їй по господарству. Обвинувачену декілька разів бачила в будинку ОСОБА_20 . Відносин ніяких з нею не підтримує.
15 січня вона прийшла до ОСОБА_22 допомогли поприбирати в бані після дня народження її доньки. Перебуваючи на вулиці, вона побачила, що їх кури пішли на територію домоволодіння ОСОБА_23 (сестри обвинуваченої). Вона почала їх гукати та в цей побачила як через вхідні двері паркану зайшла ОСОБА_18 та невідомий чоловік. Це було близько 11.15 год. ОСОБА_18 почала кричати на неї за те, що вона знаходиться на її території та випасає там курей. Також сказала, щоб вони облаштували паркан, щоб кури більше не ходили на її територію, а то в протилежному випадку, вони побачать, що станеться, вона їй, тобто ОСОБА_20 , влаштує. Така поведінка обвинуваченої була безпідставна, так як їх двір був недоглянутим та в будинку ніхто не проживав. Потім вони пішли на територію будинку ОСОБА_24 , але ОСОБА_18 продовжувала кричати, а чоловік в цей час, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_23 , пройшов повз їх баню, подивився, дійшов до місця, де є можливість найкращим чином перейти з території одного будинку до іншого та повернувся назад. Робити висновок про те, що чоловік йшов до бесідки, що знаходиться на дачі ОСОБА_15 , не можна, оскільки до неї залишалося ще 30 м, а чоловік зупинився на рівні їх басейну та бані.
Після цього вона зателефонувала ОСОБА_22 , яка знаходилась в будинку, та повідомила, що приїхала ОСОБА_25 з невідомим чоловіком, який пішов оглядати їх територію, а також розповіла про що кричала ОСОБА_25 .
Також свідок зазначила, що в неї склалося враження про те, що вночі їх будуть грабувати, бо дуже пильно оглядалась територія. Також чоловік намагався приховати своє обличчя.
Крім того пояснила, що їй відомо про те, що між потерпілою та обвинуваченою дуже погіршилися відносини після того як ОСОБА_17 перейшов жити до потерпілої.
Зазначила також, що в бані до пожежі був телевізор, холодильник, бойлер, сауна, душова, кухонні меблі, туалет, килими, стіл, шкіряний диван та крісла.
На даний час баню не використовують, вона не придатна для життя, лише відновлюють кришу. Все в середині вигоріло.
Допитана свідок ОСОБА_26 пояснила, що проживає в АДРЕСА_4 . З обвинуваченою не знайома, але знає, що будинок поряд належав її батькам, там ніхто на даний час не проживає, будинок не придатний для життя. Потерпіла є її сусідкою, з якою вона перебуває в гарних відносинах.
15 січня в першій половині дня вона почула крик. ОСОБА_27 жінка кричала щоб прибрали курей. Коли вона підійшла до будинку ОСОБА_20 , то побачила як до автомобіля сідає ОСОБА_15 , а неподалік стоїть ОСОБА_20 . Вони між собою сварилися.
Свідок ОСОБА_28 пояснив, що обвинувачена є його біологічною матір`ю. Вони перебувають в неприязних відносинах. З потерпілою він перебуває в гарних відносинах, родинних відносин між ними немає, однак він сприймає її як бабусю, вони разом проживають більше двох років.
В один із днів січня 2020 року він перебував на навчанні в ліцеї, йому зателефонувала бабуся та попередила, щоб він був обережним, бо до будинку приїхала ОСОБА_18 з якимось бомжем. Коли він повернувся додому, то їх вже не було. Біля восьмої години вечора йому зателефонувала ОСОБА_18 та сказала, що в неї сина більше не має і якщо йому завтра нікуди буде йти, то щоб він до неї не приходив. Також сказала, щоб він передав ОСОБА_6 , назвавши її нецензурним словом, щоб вона закрила рот, а то в протилежному випадку, вона їй його закриє назавжди. Він зрозумів, що вона знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Значення її словам на той момент він не надав. Потім біля 12 години ночі стався підпал. І після цього він зрозумів, що це справа рук матері, бо більше не було кому, ворогів в них немає. Також зазначив, що до цієї події вони рік не бачилися та не говорили. Та він ні разу не бачив її на цій дачі. Вважає, що таким чином мати помстилася людям, які його прихистили, так як вона хотіла, щоб він залишився в інтернаті, де він знаходився три місяці по її заяві. Взагалі вона хотіла, що його життя було поганим і щоб він мучився. В суді під час розгляду справи про позбавлення батьківських прав вона накинулася на нього та він від неї втікав по коридорам.
При додатковому допиті пояснив, що користувався на той час мобільним номером НОМЕР_1 . Повідомив, що ОСОБА_15 на той час користувалася телефоном номер НОМЕР_2 . З цього телефону під час розгляду справи про позбавлення батьківських прав від неї надходили йому на телефон смс з погрозою вбивства.
На початку дев`ятого йому зателефонувала мати, він не взяв слухавку, потім через декілька хвилин вона знову подзвонила. Повторив ті слова, які говорив при першому допиті. Зазначив, що даний дзвінок сприйняв як погрозу. Він пов`язує цей дзвінок з подією, яка сталася. Впевнений, що вона вже готувалася до злочину, коли йому зателефонувала. Також пояснив, що під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , він чув як останній підійшов до потерпілої та попросив пробачення, сказав, що він їх пожалів, бо наказ йому надали спалити все. Саме виходячи з цих слів, він зрозумів погрозу матері з приводу того, що, якщо йому не буде куди йти, то щоб він до неї не приходив. Тобто планувалося сплати не лише баню, а і будинок, щоб йому не було де жити.
Свідок ОСОБА_29 пояснив, що потерпіла є його тещею. Обвинувачену знає як сусідку. Крім того він є опікуном ОСОБА_17 (сина ОСОБА_4 ).
В той день, коли сталася подія, він не перебував у місті. Вдень йому зателефонувала ОСОБА_11 і повідомила, що двоє людей, а саме сусідка ОСОБА_25 та невідомий чоловік, ходять біля бані, оглядають її, не зрозуміло що хочуть. Перебувають в нетверезому стані. Ввечері подзвонив ОСОБА_17 і сказав, що телефонувала мама та погрожувала розправою йому та ОСОБА_22 . Про пожежу він також дізнався від ОСОБА_17 , який зателефонував йому вночі та повідомив про це, попросив приїхати.
Переконаний, що даний підпал було вчинено саме обвинуваченою та тим чоловіком, оскільки будь-яким іншим шляхом неможливо було зайти на територію, ні в кого не було ключів від хвіртки, яка веде у спільний двір. Також зазначив, що йому відомо про те, що з житла ОСОБА_15 було вилучено пляшки алкоголю, які зникли з бані. Впевнений, що це саме їх пляшки знайшли у ОСОБА_4 , оскільки пляшка аперитиву «Aperol» була дуже рідкісною, її привезли з Італії.
На його думку причиною вчинення злочину з боку ОСОБА_15 стала помста через ОСОБА_17 та йому особисто та вживання обвинуваченою алкогольних напоїв.
Крім того пояснив, що баня, яку підпалили, знаходиться на території домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_11 . Робили вони її разом родиною, вкладали гроші та роботу він та ОСОБА_11 . Будували баню для сімї. Майже всі речі придбавав він. В бані був диван, кухонні меблі, плита, холодильник, кавоварка, телевізор, тюнер, одяг дитячий, посуд. Однак це спільне майно, в них немає розподілу, вони допомагають одне одному. Тому вважає, що ОСОБА_20 від свого імені позов заявила правомірно як співвласник.
Свідок ОСОБА_30 пояснив, що раніше працював водієм таксі. В один із днів, дати події не пам`ятає, він приїхав на виклик, поїздку замовив ОСОБА_10 . Пам`ятає, що номер будинку, куди вони поїхали був 12. Біля будинку ОСОБА_10 вийшов та пішов за іншим пасажиром. Потім повернувся сам, але сказав, що в нього немає грошей, тому треба почекати пасажира. Через певний час підійшла жінка та вони разом поїхали до продуктового магазину. В магазині вони придбали пляшку води, яку одразу вилили. Також жінка придбала пляшечку коньяку. Вона сказала ОСОБА_10 , щоб він мовчав, а говорити буде вона. Як в подальшому зрозумів свідок малася на увазі покупка бензину. Далі вони поїхали на автозаправку на вул. Шевченка. Там пасажири вийшли, придбали бензин в пляшку з-під води, а потім поїхали в р-н Лазарівки. Біля будинку чоловік вийшов, відчинив хвіртку та зайшов у двір. З собою взяв пляшку з бензином. А вони поїхали назад у місто, до будинку, де проживає жінка. Він звернув увагу на те, що жінка була сильно п`яна, вона навіть впала біля будинку.
Свідок ОСОБА_31 пояснив, що він працює лікарем, завідуючий наркологічним відділенням Шосткинської ЦРЛ.
Знає обвинувачену як пацієнтку, котра декілька раз проходила лікування в закладі. Також повідомив, що і ОСОБА_10 був його пацієнтом, який неодноразово проходив лікування.
Йому відомо, що напередодні пожежі ОСОБА_15 та ОСОБА_10 перебували на лікуванні одночасно. Також він знає, що вони між собою спілкувалися, бачив їх в одній палаті та про це розповідали медсестри.
Свідок ОСОБА_32 під час допиту пояснила, що працює оператором на автозаправній станції, яка знаходиться по АДРЕСА_5 .
В один день взимку в вечірній час на заправку зайшла жінка та чоловік і запитали чи можливо придбати бензин в пластикову пляшку. На касі вони обговорювали скільки взяти літрів бензину, як їй здалося це було пов`язано з наявністю в них коштів. Також їй здалося, що вони перебували в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вони не впевнено стояли на ногах. Зовнішність цих осіб вона добре запам`ятала. Платила за бензин жінка. Та більш активно вела себе також вона. Цю жінку, якою є обвинувачена, вона впізнала і в судовому засіданні. Також вона звернула увагу на те, що чоловік і жінка довгий час не покидали територію автозаправки, приблизно півгодини, щось обговорювали на вулиці після того як придбали бензин.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 січня 2020 року ОСОБА_32 впізнала ОСОБА_4 як жінку, яка 15 січня 2020 року у вечірній час купувала пальне в магазині АЗС Вог. (за формою обличчя, кольором волосся, по очах і формою брів).
Свідок ОСОБА_33 пояснив, що працює водієм таксі. ОСОБА_15 його постійний клієнт.
Більше року тому, в денний час, надійшло замовлення від ОСОБА_34 на АДРЕСА_6 . Він забрав її разом з чоловіком. Вони поїхали в р-н Лазарівки на вул. Фабричну. Деталей події не пам`ятає. Пам`ятає, що вони сварилися з жінкою, яка підійшла з сусіднього будинку. Чи виходили вони з авто, він не пам`ятає. З приводу чого сварилися також не пам`ятає. Після цього він ОСОБА_35 відвіз додому, а чоловіка по дорозі десь висадив.
Згідно протоколів пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 16 січня 2020 року свідок ОСОБА_33 впізнав ОСОБА_8 як чоловіка, якого він віз в своєму автомобілі таксі 15 січня 2020 року до буд по АДРЕСА_3 та згодом до лікарні № 5 в м. Шостка (за загальними рисами обличчя, за формою голови та кольором волосся), а також впізнав ОСОБА_4 як жінку, яку він віз в той день до буд. АДРЕСА_7 до другого під`їзду в м. Шостка (за загальними рисами обличчя, кольором волосся, формою обличчя, щік, губ).
Свідок Відал ОСОБА_36 , яка є сестрою обвинуваченої, пояснила, що свідком подій не була, в цей час перебувала за кордоном. Повідомила, що в АДРЕСА_4 в її власності знаходиться старий будинок, в занедбаному стані. Їй відомо, що 15 чи 16 січня 2020 року до того будинку їздила ОСОБА_18 , де у неї стався конфлікт з ОСОБА_13 . Про це їй по телефону повідомила і ОСОБА_25 і ОСОБА_11 , а також на наступний день подзвонив ОСОБА_37 та повідомив про те, що в них згоріла баня та ОСОБА_35 арештували. ОСОБА_18 сказала, що їздила туди з чоловіком, з яким домовилась про те, щоб він там поприбирав сміття та розібрав сарай. Також пояснила, що ще років за три до події вони з сестрою почали обговорювати те, що територію треба прибрати. Але вона не могла нікого для цієї роботи знайти.
16 січня 2020 року з ОСОБА_8 проведено слідчий експеримент. На початку слідчої дій останньому запропоновано розповісти про те, що йому відомо за фактом вчинення злочину. Він пояснив, що 15 січня приблизно о 22.30 год здійснив підпал бані в Лазарівці. Підпал здійснив за допомогою бензину, який придбав на заправці. Здійснив це через те, що був п`яний та вирішив допомогти ОСОБА_34 , з якою познайомився в наркології. Спалити вона попросила все. На пропозицію слідчого ОСОБА_10 погодився відтворити події того дня. Він показав будинок, в якому проживає ОСОБА_15 та повідомив, що звідти вони спочатку поїхали разом на таксі до магазину, де придбали пляшку води та чвертку коньяку. Під час слідчої дії показав в якому саме магазині вони робили покупки. Зазначив, що оплачувала товар ОСОБА_25 . Показав на дерево біля магазину, біля якого він вилив воду з пляшки. Далі вони поїхали на автозаправку, на яку саме він також показав під час слідчої дії. Та зазначив, що ОСОБА_25 придбала там три літри бензину, який налили в пляшку з-під вони. Далі поїхали на ОСОБА_12 на вул. Фабричну, де знаходиться дача Юлії. Там він показав на місце входу на територію дачі ОСОБА_34 . На тому місці був великий залізний паркан з хвірткою. Данильцев повідомив, що зайшов через цю хвіртку, від якої ОСОБА_25 дала йому ключі. Також повідомив, що в цей день вона його привозила на територію дачі, щоб показати як підпалити та з якої сторони. На місці він показав шлях як проходив від хвіртки на територію домоволодіння потерпілої. Далі зайшов до приміщення бані, двері в яку не були зачинені на замок. В одній із кімнат показав місце на столі, де знаходилися три чи чотири пляшки алкоголю, який він забрав з собою. Потім показав як вибирав кімнату, де краще розпалити вогнище. Показав на місце, де знаходиться душова кабіна та пояснив, що там було мокро, тому він зрозумів, що горіти не буде. Взяв клапті тканини та поклав їх в приміщення сауни, де вирішив розпалити вогнище, так як вона вся оббита деревом, тому він зрозумів, що горіти буде добре. Вилив там бензин з пляшки, яку взяв з собою, та кинув сірник. Зачинив двері, які були скляні. Потім зайшов до приміщення кухні, де взяв пакет, куди поклав пляшки алкоголю. Показав, що вийшов таким же шляхом як і заходив. З собою виніс також пляшку з залишками бензину. Показав місце на повороті на вул. Депутатську, де викинув пляшку. Там же вказав і на саму пляшку, яка знаходилася на обочині дороги. Потім зазначив, що з того місця пішов пішки далі в місто, де викликав таксі, також йому зателефонувала ОСОБА_25 та запитала деякі моменти, а саме як він здійснив підпал, він відповів, що все добре та поїхав на таксі до неї. Пляшки зі спиртним привіз до неї також.
Показання в судовому засіданні ОСОБА_8 не надав, оскільки помер до завершення розгляду кримінального провадження.
Разом з тим під час дослідження даного доказу в судовому засіданні ОСОБА_38 зазначив, що відтворені ним події відповідають дійсності.
За висновком судово-психіатричної експертизи № 102 від 27 лютого 2020 року встановлено, що ОСОБА_8 на момент вчинення протиправних дій виявляв ознаки легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями на тлі алкоголізації, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Поряд з цим під час даного дослідження встановлено, що ОСОБА_8 мав непорушену свідомість, правильне орієнтування, адекватний мовний контакт, здатність відтворювати свої дії та поведінку оточуючих. При цьому повідомив експерту, що незадовго до правопорушення вживав алкоголь з ОСОБА_15 , його звинувачують у крадіжці та підпалі, йому не треба було слухати ОСОБА_15 та вона йому вже не подруга.
Згідно протоколу огляду місця події від 16 січня 2020 року з фототаблицею та схемою до нього, об`єктом даного огляду була територія домоволодіння по АДРЕСА_4 , на якій виявлено приміщення бані, на площі стін якої, стелі, меблях, побутовій техніці тощо наявні сліди термічної дії, інтенсивного обвуглення, плавлення, окопчування. В приміщенні виявлено кухонні меблі, бойлер, холодильник, індукційна плита, кавоварка, посудомийна машина, телевізор, столи, шкіряні меблі, сауна.
Огляд проведено з дозволу потерпілої ОСОБА_6 .
Згідно акту про пожежу від 16 січня 2020 року орієнтовно о 23.30 год 15 січня 2020 року виникла пожежа в приміщенні бані по АДРЕСА_4 , яку ліквідовано 16 січня 2020 року о 02.01 год.
Згідно звіту про причину виникнення пожежі, складеного начальником ШМРВ Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, найбільш імовірною причиною виникнення пожежі є підпал.
За висновком пожежо-технічної експертизи № 19/119/10/1-8е від 12 березня 2020 року, осередок пожежі знаходився в парильному приміщенні бані, на сидінні (полиці) зліва від входу. Технічною причиною виникнення пожежі є займання горючого середовища в осередку пожежі внаслідок дії на вказане горюче середовище стороннього джерела запалювання.
Розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок пожежі приміщення бані становить 374100 грн., що підтверджується висновком експерта № 19/119/11/4/1-5е від 28 лютого 2020 року.
Відповідно до висновку експерта № 19/119/11/1-548е від 26 лютого 2020 року, вартість пошкодженого в результаті підпалу майна складає: телевізора марки «SAMSUNG» 6467 грн, кавомашини марки «Saeco Gaggio Montano BOLOGNA» 5867 грн, печі-камянки для сауни «Каскад» 9786 грн.
Відповідно до товарного чеку від 15 серпня 2016 року вартість кухонних меблів складає 29650 грн.
Протоколом огляду місця події від 16 січня 2020 року зафіксовано факт виявлення та вилучення на перехресті вулиць Депутатської та Гагаріна в м. Шостка полімерної пляшки з під води, об`ємом 6 л, в якій наявна рідина з характерним запахом паливно-мастильних речовин.
Згідно висновку експерта № 19/119/7/1-381е від 04 березня 2020 року рідина, котра містилася в пляшці, є нафтопродуктом, має характерний для бензинів якісний та кількісний вуглеводний склад.
Згідно протоколу копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах від 16 січня 2020 року з комп`ютерної системи, яка розташована в приміщенні автозаправної станції, розташованої по вул. Шевченка, 20 в м. Шостка було здійснено копіювання інформації, а саме відео файлів з камер відео спостереження за період часу з 21.12.34 год по 21.15.38 год з двох камер у два файли на ДВД-диск.
Як вбачається з протоколу огляду даного диску від 16 січня 2020 року та безпосереднього дослідження судом відео файлів, на них зафіксовано як до приміщення АЗС, де знаходяться каси, заходить жінка, за нею чоловік, у руках якого знаходиться пуста пляшка (за зовнішнім виглядом аналогічна тій, що була віднайдена під час слідчого експерименту). Вони підходять до каси та жінка розраховується грошима. Після чого чоловік та жінка виходять з приміщення. На відео чітко видно, що жінка це ОСОБА_4 , а чоловік ОСОБА_8 . Також вбачається, що поведінка ОСОБА_4 , а саме її рухи, характерна для особи, яка перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння. Крім того, на вказаному відео зафіксовано розмову ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , під час якої ОСОБА_39 після придбання бензину запитує у ОСОБА_8 чи потрібна йому запальничка, на що він відповідає, що ні, а також поглядом та виразом обличчя критикує ОСОБА_4 за привселюдно задане питання.
При подальшому перегляді відеофайлу вбачається, що до бензоколонки підходить чоловік з порожньою пляшкою та віддає її заправнику, після чого до них підходить жінка та дивиться як наливають бензин. Потім чоловік забирає пляшку з бензином та розмовляє з жінкою.
Згідно протоколів пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 16 січня 2020 року свідок ОСОБА_40 впізнав ОСОБА_8 як чоловіка, який 15 січня 2020 року близько 22.00 год тримав в руках пляшку з бензином на АЗС по АДРЕСА_5 . (за загальними рисами обличчя, так як детально роздивився його на АЗС), а також ОСОБА_4 як жінку, яка в той день на таксі приїхала до АЗС та була присутня як заливався бензин до пляшки (за рисами обличчя, кольором волосся).
Згідно протоколу огляду місця події від 16 січня 2020 року з фототаблицею до нього, під час даної слідчої дії оглянуто квартиру, яка належить та в якій проживала ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . При вході до квартири на підлозі виявлено полімерний пакет, в якому наявні рукавички темного кольору. В кухні виявлено відчинену тумбу кухонного гарнітуру, в якій знаходяться три скляні пляшки віскі, вина та аперитиву, частково заповнені. Дані речі під час огляду вилучено.
Як вбачається з письмової заяви ОСОБА_4 від 16 січня 2020 року остання надала дозвіл на проведення огляду в її житлі, в якій також просила не залучати її до проведення даної слідчої дії.
Крім того, ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2020 року перевірялась законність проникнення до житла та проведення в ньому огляду, слідчим суддею надано дозвіл на проведення відповідної слідчої дії.
Відповідно до висновку експертизи № 19/1196/1-83е від 05 лютого 2020 року на вилученій з квартири обвинуваченої пляшці віскі знайдено її відбитки пальців. А відповідно до висновків № 19/119/7/1-225е, № 19/119/7/1-226е від 11 та 18 лютого 2020 року, на вилучених рукавичках та полімерному пакеті виявлено сліди нафтопродуктів.
Згідно протоколу від 16 січня 2020 року в цей день ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину та під час затримання вилучено, крім іншого, два мобільних телефони: з сім-картою «Київстар» ІМЕІ НОМЕР_3 та з сім-картами «МТС» НОМЕР_2 , НОМЕР_4 .
Також в цей день затримано ОСОБА_41 , в якого вилучено, крім іншого, мобільний телефон марки ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 з сім-карткою оператора зв`язку «Київстар»; мобільний телефон марки ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 .
Згідно ухвал слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 січня 2020 року про надання тимчасового доступу до документів ОСОБА_8 користувався мобільним номером НОМЕР_9 , а ОСОБА_4 НОМЕР_10 , НОМЕР_2 .
З даних інформації про телефонні з`єднання отриманих у оператора мобільного зв`язку вбачається, що номер телефону НОМЕР_10 був встановлений саме в мобільний апарат (телефон) з номером ІМЕІ, який було вилучено при затриманні у ОСОБА_4 , що підтверджує його належність останній. А номер телефону НОМЕР_9 був встановлений саме в мобільний апарат (телефон) з номером ІМЕІ, який було вилучено у ОСОБА_8 .
Матеріалами тимчасового доступу до документів, які містять інформацію про телефонні з`єднання вказаних абонентів, встановлено, що ОСОБА_4 як користувач мобільних номерів НОМЕР_10 , НОМЕР_2 та ОСОБА_8 як користувач мобільного номеру НОМЕР_9 15 січня 2020 року неодноразово телефонували один одному, а саме: о 01:16, 01:32, 01:33, 02:45, 03:07, 08:56, 08:57, 09:21, 13:29, 19:17, 19:42, 20:01, 20:12, 20:28, 20:41, 23:57 а також 16 січня 2020 року о 00:35, 00:39, 01:19, 01:27, 01:29, 02:55.
Крім того матеріалами тимчасового доступу до інформації про телефонні з`єднання абонента з номером НОМЕР_2 встановлено те, що о 20:24, 20:27 ОСОБА_4 телефонувала абоненту з номером НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_28 .
Оцінивши всю сукупність доказів із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні умисного пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчиненого шляхом підпалу доводиться поза розумним сумнівом.
Так, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 та ОСОБА_8 були знайомі до моменту підпалу приміщення бані. Це підтверджується даними телефонних з`єднань, показаннями свідків, потерпілої, слідчим експериментом, відеозаписами з камер спостереження АЗС, показаннями обвинуваченої.
15 січня 2020 року вони приїжджали до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить сестрі ОСОБА_4 , та межує з домоволодінням, яким користується ОСОБА_6 , що також підтверджується показаннями свідків, потерпілої, показаннями обвинуваченої.
Метою приїзду було виявлення можливостей скоєння підпалу. Про це говорять показання свідка ОСОБА_21 , яка зазначила, що ОСОБА_10 , перебуваючи на території домоволодіння сестри ОСОБА_15 , пройшов неподалік бані та роздивлявся її, також він намагався приховати своє обличчя. Крім того свідок заперечила той факт, що ОСОБА_10 прямував до бесідки на території дачі сестри ОСОБА_15 , зазначивши, що до бесідки він не дійшов 30 м, а зупинився на рівні їх басейну та бані. Під час слідчого експерименту ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_15 привозила його на територію дачі, щоб показати як підпалити та з якої сторони. Крім того, під час відтворення подій на слідчому експерименті було видно, що ОСОБА_10 орієнтується на місцевості, знає куди йти, прямує впевнено, незважаючи на те, що на дворі темна пора доби.
Про умисел ОСОБА_15 на вчинення підпалу також свідчать її телефонний дзвінок сину, під час якого вона погрожувала ОСОБА_6 та висловила попередження сину про те, що можуть статися такі обставини, за яких він не матиме місця проживання. І даний дзвінок був здійснений незадовго до того моменту, коли ОСОБА_15 поїхала на автозаправку з ОСОБА_10 придбавати бензин.
Твердження ОСОБА_4 про те, що вона сину перша не телефонувала, а він подзвонив їй сам після того як вона поїхала з ОСОБА_12 , повністю спростовують даними телефонних з`єднань, з яких вбачається, що ОСОБА_17 не телефонував ОСОБА_15 вдень, подзвонила вона йому, двічі, о пів на дев`яту, так як він і повідомив під час допиту.
На думку суду не є збігом ті обставини, що підпал стався саме в той день, коли обвинувачена зателефонувала сину, погрожувала йому, посварилася з потерпілою, при тому що досить тривалий час перед цим контактів з ними не мала та не спілкувалася.
Ці обставини в сукупності з приїздом на дачу свідчать про підготовку з боку ОСОБА_15 до вчинення злочину, про що під час слідчого експерименту і повідомляв ОСОБА_10 .
Конфлікт, який стався між обвинуваченою та потерпілою, а також сином, говорить про неприязне відношення обвинуваченої до них. Крім того, потерпіла, свідки повідомляли, що обвинувачена раніше неодноразово вчиняла сварки, погрожувала потерпілій та сину, виражала незадоволення тим, що її син виявив бажання проживати не з нею, а з родиною потерпілої.
Ці обставини, а саме затяжний конфлікт, дають суду підстави для висновку про наявність мотиву у ОСОБА_15 на вчинення злочину відносно ОСОБА_6 , на відміну від ОСОБА_10 , який навіть не був знайомий з родиною ОСОБА_6 .
Про те що конфлікт між нею та потерпілою існував раніше також вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи обвинуваченої, де вказано, що за даними медичної карти амбулаторного хворого відомо, що в 2018 році ОСОБА_4 перебувала на огляді у психіатра у супроводі сестри, працівників поліції, сина. Оглянута по заяві сестри у зв`язку з неадекватною поведінкою, зловживає спиртними напоями, виганяє з дому неповнолітню дитину (син представив відео на мобільному телефоні, де мати агресивна до дитини, погрожує, вживає нецензурну лексику), в п`яному вигляді сідає за кермо автомобіля, являє загрозу життю оточуючих та своєму; зі слів дитини та сестри постійно тероризує сусідів, які погоджується приютити дитину, дитина боїться перебувати вдома у зв`язку з агресією матері, а також втратами свідомості нею; до своєї поведінки не критична, агресивна, брехлива.
Факт вчинення підпалу бані (час, місце, спосіб) та завдання збитків потерпілій підтверджується висновками експертиз, показаннями свідків, потерпілої, протоколами огляду, речовими доказами, слідчим експериментом.
Домовленість між ОСОБА_15 та ОСОБА_10 про вчинення підпалу підтверджується даними слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , під час якого він достатньо чітко та послідовно розповів про те, як за проханням ОСОБА_15 вчинив підпал дачі, після чого йому зателефонувала ОСОБА_15 і запитала як все пройшло. Те, що саме ОСОБА_15 йому телефонувала о 23:57, а не він їй, як зазначає обвинувачена, свідчать дані оператора про телефонні з`єднання, де зазначено, що її дзвінок на телефон ОСОБА_10 був вихідним.
Також про підготовку до вчинення підпалу свідчить факт надання ОСОБА_15 ключів ОСОБА_10 від входу на територію домоволодіння, те, що вони спільно придбавали бензин та ОСОБА_15 супроводила ОСОБА_10 після придбання бензину до місця вчинення злочину.
Крім того, про те, що саме ОСОБА_15 була ініціатором вчинення злочину свідчить той факт, що ОСОБА_10 після вчинення підпалу одразу прийшов до дому до ОСОБА_15 та приніс з собою алкоголь, котрий взяв з приміщення бані, а також використані при підпалі рукавички.
При цьому не відповідають дійсності пояснення ОСОБА_15 , що працівники поліції приїхали до її квартири одразу після того як до неї прийшов ОСОБА_10 та вона не бачила, що він приніс з собою в пакеті, не встигла з ним поспілкуватися.
З протоколу огляду квартири обвинуваченої вбачається, що пляшки алкоголю було вилучено у неї в квартирі в кухонних меблях, тобто вона їх туди поставила. Крім того, вони були частково спорожнілі, що говорить про те, що з них пили. Також на одній із пляшок залишилися відбитки пальців ОСОБА_15 . Сумнівів у тому, що дані пляшки були принесені ОСОБА_10 у суду немає, оскільки свідок ОСОБА_42 повідомив, що пляшка аперитиву «Aperol» була дуже рідкісною, а згідно висновку експерта, яким досліджувалася вартість алкогольних напоїв, які ОСОБА_10 забрав з приміщення бані та приніс до квартири ОСОБА_15 , експерт не зміг визначити вартість лікеру «Aperol» з причин відсутності на ринку України на той час цінових показників за вказаними товарними характеристиками.
Дані про телефонні з`єднання між ОСОБА_15 та ОСОБА_10 протягом трьох годин після підпалу також спростовують пояснення обвинуваченої про те, що після того як до неї прийшов ОСОБА_10 через пару хвилин до неї прибули працівники поліції.
Версія обвинуваченої про те, що вона придбавала бензин ОСОБА_10 для заправки бензопили не підтверджується жодним доказом та є неправдоподібною.
По-перше, жодних робіт на дачі, незважаючи на те, що вона роками знаходиться в нежилому стані, ОСОБА_15 ще не розпочинала. Тому, така терміновість у нічному придбанні бензину викликає сумніви у правдивості цієї версії. Крім того, сама ж ОСОБА_15 зазначила, що ОСОБА_10 не мав близьких, родини, місця проживання, тому є сумнівним і той факт, що йому хтось із знайомих мав дати бензопилу, яка є недешевою річчю. Також таку терміновість у нічному придбанні бензину ОСОБА_15 пояснювала тим, що ОСОБА_10 обмежений у часі, так як лікарня, в якій він на той час проживав, зачиняється у конкретний час. Однак, одночасно ОСОБА_15 сказала, що їй відомо, що ОСОБА_10 в той вечір повинен був ночувати у друзів, а не повертатися до лікарні. А отже пояснення ОСОБА_15 є нелогічними.
По-друге, про те, що бензин придбавався для вчинення підпалу, а не для використання бензопили, також свідчать дані з камери відеоспостреження з приміщення АЗС: на вказаному відео зафіксовано розмову ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , під час якої ОСОБА_39 після придбання бензину запитує у ОСОБА_8 чи потрібна йому запальничка, на що він відповідає, що ні, а також поглядом та виразом обличчя критикує ОСОБА_4 за задане питання. Вказане свідчить про те, ОСОБА_15 та ОСОБА_10 готувалися до вчинення протиправних дій.
Виходячи з вищезазначеного, версія ОСОБА_4 щодо обставин кримінального провадження є непослідовною, неправдоподібною та не узгоджується з сукупністю інших доказів у справі.
В той же час відтворення події ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, під час якого він детально розповів як вчинив підпал за проханням ОСОБА_15 , повністю узгоджується з усіма наявними у справі доказами. Його показання є послідовними, несуперечливими, логічними та зрозумілими.
Також судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання потерпілої та свідків, так само не надано суду доказів, що їх спростовують. Репутація цих осіб не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана, а приводів для обмовляння обвинуваченої не встановлено.
Більш того, не встановлено приводів для обмовлення ОСОБА_8 . ОСОБА_4 , незважаючи на те, що остання категорично заперечує свою причетність до вчинення злочину та зазначила, що ОСОБА_10 переклав на неї вину.
З огляду на дані слідчого експерименту та пояснення в судовому засіданні, в яких він підтвердив свої показання під час даної слідчої дії, ОСОБА_10 не перекладав «вину» на ОСОБА_15 , оскільки він не заперечував, що вчинив усі дії направлені на підпал, він лише зазначив, що це не була його ініціатива, що жодним чином не покращувало його становище.
Виходячи з зазначеного, всі доводи захисту щодо непричетності ОСОБА_4 до вчинення злочину суд відкидає.
Будь-яких обґрунтованих сумнівів у тій версії події, яку надало обвинувачення, за результатами дослідження доказів у суду не виникло. Єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання ОСОБА_4 винною за пред`явленим обвинуваченням.
Посилання захисту на те, що постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні керівником не підписана, що тягне за собою недопустимість усіх доказів, зібраних під час досудового розслідування, є безпідставними.
Так, на обґрунтування своєї позиції адвокат надала копію постанови першого заступника керівника Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_43 від 16 січня 2020 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000074 за ч. 2 ст. 194 КК України.
Даний документ не містить підпису.
Одночасно прокурором під час судового розгляду надано оригінал постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні з наявним у ній підписом першого заступника керівника прокуратури.
З цього приводу в судовому засіданні допитана як свідок слідчий ОСОБА_44 , яка зазначила, що оригінал постанови нею дійсно не був долучений до матеріалів кримінального провадження на час ознайомлення з ним стороною захисту, а він знаходився в матеріалах наглядового провадження. Під час ознайомлення адвоката з матеріалами кримінального провадження вона на це звернула її увагу, сказала, що дана копія долучена помилково, що є оригінал, однак захисник будь-яких зауважень з цього приводу не висловила, вимогу про необхідність відкриття цього документу не ставила.
Поряд з цим в судовому засіданні допитано як свідка першого заступника керівника Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_43 , який зазначив, що вищевказану постанову він підписав одразу, тобто 16 січня 2020 року, та вніс про це відомості до ЄРДР, надавши суду відповідний витяг із системи про вчинення облікового запису. Також пояснив, що він вправі вносити до ЄРДР лише відомості про ті дії, які ним було вчинено реально, що передбачено вимогами Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань. Причини не долучення працівниками поліції оригіналу постанови до матеріалів кримінального провадження йому не відомі, однак з його боку було забезпечено своєчасне призначення прокурора у кримінальному провадженні та надано йому оригінал постанови про це.
З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні не існувало ситуації, за якої у прокурора були відсутні повноваження на здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням та збір під його наглядом доказів.
Згідно позиції Верховного Суду у справі № 754/7061/15 від 22.02.2021 року саме відсутність постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування.
У даному ж випадку суд встановив, що така постанова була своєчасно винесена та, відповідно, підписана, проте помилково не відкрита стороні захисту.
Поряд з тим, та обставина, що постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні не була відкрита стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, на що звертає увагу захисник, не є істотним порушенням вимог КПК України та безумовною підставою для визнання доказів недопустимими.
Відповідна позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 квітня 2021 року справа №644/3803/16. Крім того, така позиція суду касаційної інстанції є непоодинокою.
Не заслуговують на увагу і доводи захисту про те, що є недопустимим протокол огляду місця квартири ОСОБА_4 , оскільки по суті він був обшуком, безпідставно проведений без ухвали слідчого судді, а також в той час, коли ОСОБА_4 фактично була затримана.
Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.
Тобто законодавцем, окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме ? можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена надала письмову згоду на проведення огляду її житла.
Також вона підтвердила те, що добровільно погодилася на проведення огляду в її житлі і під час надання пояснень у суді. Жодних зауважень з цього приводу не висловила.
Крім того, законність проведення даної слідчої дії, незважаючи на письмову згоду власника житла, перевірялася під час досудового розслідування і слідчим суддею, що вбачається з ухвали від 17 січня 2020 року, та даний огляд було проведено після внесення відомостей про злочин до ЄРДР.
А отже всі гарантії захисту прав особи від незаконного прокинення до її житла дотримано.
Незважаючи на позицію захисту, підстав вважати, що даний огляд приховує під собою таку слідчу дію як обшук, у суду немає.
За ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
При цьому огляд місця події слід відрізняти від такої слідчої дії як обшук.
Обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.
У той же час огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів.
За матеріалами кримінального провадження встановлено, що огляд житла ОСОБА_4 було проведено незадовго після отримання інформації про вчинення злочину.
Огляд проведено не примусово, а з дозволу особи, яка ним володіє. Та під час огляду не вчинялися дії, пов`язані з відшуканням якихось речей, супроводжених відкриванням закритих приміщень чи сховищ, або ж подолання умовних чи реальних перешкод для доступу до таких речей.
Згідно протоколу огляду, під час цієї слідчої дії лише досліджувалася поверхнева обстановка в квартирі обвинуваченої та під час такого дослідження виявлено відчинені дверцята однієї з тумб на кухні, в якій стояли пляшки з алкоголем. Також одразу при вході в квартиру на підлозі виявлено привідкритий поліетиленовий пакет з запахом нафтопродуктів, в якому знаходилися рукавички. Дані речі і було вилучено з місця огляду, що передбачено ст. 237 КПК України.
Посилання захисника на те, що огляд місця події може проводитися лише за місцем події злочину та лише невідкладно є такими, що не узгоджується з вимогами КПК України, які таких обмежень не встановлюють.
Огляд місця події є більш ширшим поняттям ніж огляд місця події злочину. Останнє є різновидом огляду місця події. І будь-яких обмежень щодо часу проведення такої слідчої дії в КПК України немає.
Як було зазначено вище, даний огляд проведено після внесення відомостей до ЄРДР і з дозволу власника житла, а тому на нього не розповсюджувалася заборона, визначена ст. 214 КПК України, яка дозволяє проведення огляду лише місця події злочину і лише невідкладного.
Посилання захисту на те, що протокол не містить даних про упакування вилучених під час огляду речей та їх опису не відповідає змісту вказаного документу, яким зафіксовано вказану інформацію належним чином. При цьому захист не зазначає яким саме чином порушено порядок упакування та огляду цих речей і як це вплинуло на права обвинуваченої. В цьому контексті слід зазначити, що навіть відсутність у протоколі конкретизації поряду пакування, з огляду на те, що для проведення експертизи були надані належним чином упаковані та опечатані об`єкти, не є безумовною підставою для визнання доказу недопустимим (постанова Верховного Суду у справі № 390/1656/18).
Відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_4 на момент проведення огляду її житла була затримана працівниками поліції, оскільки згідно протоколу ОСОБА_4 затримано 16 січня 2020 року о 16.20 год. Жодних даних про те, що таке затримання мало місце раніше сторона захисту не надала. Протокол затримання підписано як ОСОБА_4 , так і її на той час захисником ОСОБА_45 без зауважень та застережень.
Крім того, сам по собі факт перебування особи у приміщенні відділу поліції, навіть у випадку його існування, не свідчив би про те, що така особа утримується поза її волею, під певним примусом.
Посилання захисника на те, що висновок експерта, яким встановлено розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_6 у зв`язку з пошкодженням бані, є неправильним, залишились належним чином необґрунтованим.
Так, захисник зазначив, що експерт безпідставно визначив вартість збитків, виходячи з вартості майна у випадку неможливості його відновлення.
При цьому, захисник не зазначив, які положення та яких нормативно-правових актів були порушені під час проведення даної експертизи, які методики було використано неправомірно чи застосовано неправильно.
Не ставив захист і питання про допит в судовому засіданні експерта чи про проведення повторної експертизи.
А тому, підстав відкидати даний доказ у суду немає.
Слід окремо зазначити, що в будь-якому випадку умисне знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу утворює кваліфікований склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, незалежно від того у якому розмірі злочином заподіяна шкода (постанова ВС у справі № 536/621/16)
Підстав вважати недопустимим доказом слідчий експеримент за участю ОСОБА_8 з тих підстав, що на відеозаписі зафіксована присутність оперативних працівників, про яких відсутні відомості у протоколі, суд не вбачає.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 104 КПК України вступна частина протоколу повинна містити відомості про всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії.
Поряд з цим в даній нормі зазначено, що в протоколі також викладається інформація про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації; послідовність дій; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; підписи усіх учасників, які брали участь у проведенні процесуальної дії.
Тобто, системний аналіз даної норми закону свідчить про те, що у протоколі слідчої дії має фіксуватися інформація саме про осіб, які є учасниками цієї слідчої дії та вчиняють певні активні дії, які можуть вплинути на результати слідчої дії (наприклад, відшукують речі, ставлять питання, надають пояснення тощо).
Саме для захисту прав особи від незаконного впливу на результати слідчої дії законодавцем і передбачені відповідні запобіжні механізми.
У даному ж випадку, відомості про осіб, які не були учасниками слідчої дії, не вчиняли під час неї жодних активних дій, не мали будь-яких прав та обов`язків під час її проведення і не були включені до змісту протоколу, що повністю відповідає вимогам КПК України.
Аналізуючи постанову Верховного Суду № 591/4742/16 від 02 вересня 2020 року, в якій касаційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про недопустимість як доказу протоколу обшуку, в якому не було зазначено оперативних працівників, присутніх під час його проведення, суд звертає увагу захисту на те, що в цій справі оперативні працівники приймали активну участь при проведенні обшуку та, більш того, протокол не містив відомості про послідовність всіх дій під час проведення обшуку.
Саме сукупність цих обставин стала підставою для визнання результатів обшуку недопустимими доказами.
В даному випадку, будь-яких істотних порушень прав та свобод людини, які б в порядку ст. 87 КПК України тягли за собою наслідки у вигляді недопустимості доказу, суд не вбачає.
Посилання адвоката на те, що результати слідчого експерименту не можуть бути використані як докази, оскільки він проведений за участю особи, яка не могла керувати та усвідомлювати свої дії, не ґрунтуються на законі.
Наявність психічних вад у учасника кримінального провадження будь-яким чином не обмежує його у праві надавати пояснення, брати участь у проведенні слідчих/процесуальних дій, а також не обмежується при цьому можливість суду використовувати результати слідчих/процесуальних дій, проведених за участю таких осіб.
Навпаки, однією з гарантій реалізації прав осіб, що страждають психічними розладами, є закріплення у КПК України положень щодо участі зазначених осіб у проведенні слідчих/процесуальних дій.
Саме характер розладу психічної діяльності у кожному конкретному випадку має визначальне значення при оцінці доказів, здобутих за участю особи, що страждає на психічні розлади, а не сам по собі факт такого розладу.
Як було зазначено вище, суд при прийнятті рішення врахував, що за висновком судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_8 на момент вчинення протиправних дій виявляв ознаки легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями на тлі алкоголізації, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Поряд з цим під час даного дослідження встановлено, що ОСОБА_8 мав непорушену свідомість, правильне орієнтування, адекватний мовний контакт, здатність відтворювати свої дії та поведінку оточуючих.
Будь-яких даних про те, що характер психічного захворювання Данильцева мав наслідком галюцинації, спутану свідомість, спотворення реальності у матеріалах кримінального провадження немає.
Крім того, предметом відтворення подій під час слідчого експерименту, не були свідчення, які потребували глибокого аналізу, вони були достатні примітивні з позиції діяльності мислення.
Зважаючи на послідовність, логічність та узгодженість з іншими доказами, пояснень ОСОБА_10 , наданих під час слідчого експерименту, суд переконаний, що ОСОБА_10 , як особа, котра має психічні вади, абсолютно вірно сприймала дійсність і відтворила необхідні для справи дані, що є нерідкісним явищем в правозастосовній практиці.
Не заслуговують на увагу і доводи захисту про те, що ОСОБА_6 не є потерпілою від даного злочину, оскільки не є власником пошкодженого майна.
Згідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Під час судового розгляду шляхом допиту потерпілої, свідків, дослідження письмових доказів встановлено, що потерпіла проживає за адресою АДРЕСА_4 , разом із своєю сім`єю, де знаходиться підпалена баня. Вона використовує це майно на власний розсуд та володіє ним.
Згідно технічної документації, земельна ділянка, на якій знаходиться пошкоджене майно та житловий будинок, належать донькам потерпілої, одна з яких є недієздатною та потерпіла являється її опікуном. Інші доньки там не проживають.
Будь-яка особа не є зареєстрованим власником пошкодженого майна, не оспорює власність на нього ОСОБА_6 і не претендує на це майно.
Свідок ОСОБА_29 , який є чоловіком однієї з доньок потерпілої, під час допиту повідомив, що баня будувалася та майно в неї придбавалося, в тому числі, за його кошти, проте не для себе особисто, а для сім`ї, до членів якої він відносить і ОСОБА_6 . Крім того, в зведені цього майна своєю працею брала участь також ОСОБА_6 . Це майно він вважає спільним. Тому вважає, що ОСОБА_6 правомірно претендує на нього як співвласник.
Судом встановлено, що обвинувачена розуміла, що посягає саме на майно ОСОБА_6 та бажала настання негативних наслідків саме для неї.
Виходячи з зазначеного, суд вважає правильним висновки про те, що ОСОБА_6 є потерпілою від злочину, оскільки в його результаті пошкоджено майно, яке вона використовувала як особисте та володіла ним.
Те, що дане нерухоме майно не введено в експлуатацію та право власності на нього не зареєстроване не впливає жодним чином на кваліфікацію дій обвинуваченої. За змістом ч. 2 ст. 194 КК України склад злочину утворює діяння, предметом посягання якого є чуже для винної особи майно. При цьому, чужим слід визнавати майно, яке не перебуває у власності чи законному володінні або користуванні винного.
Що стосується доводів захисту з приводу того, що є недопустимими усі протоколи пред`явлення до впізнання осіб за фотознімками, оскільки в них відсутній докладний опис ознак, за якими свідки та потерпіла впізнали особу ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , а також в зв`язку з тим, що не було підстав проводити впізнання за фотознімками, маючи можливість провести його з особою безпосередньо, то суд з такими доводами не погоджується.
У ст. 228 КПК України передбачено порядок пред`явлення особи для впізнання. Згідно із ч. 6 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах 1 і 2 цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, за матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явлення особи для впізнання. Жодних імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків законодавством не передбачено. Так само не передбачено й обов`язковості обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками. Про це йдеться у постанові Верховного Суду у справі № 742/2200/19.
Постанова Верховного Суду від 03 серпня 2021 року у справі № 761/6970/14, на яку посилається захисник, також не містить висновків про те, що впізнання за фотознімками за наявності можливості забезпечення присутності цієї особи під час проведення слідчої дії тягне за собою недопустимість протоколу впізнання як доказу у кримінальному провадженні.
У тій справі суд визнав недопустимим доказом протокол впізнання за фотознімками при одночасній сукупності істотних порушень вимог закону при проведенні слідчої дії, а не лише обмежився вказаним фактом.
Що стосується змісту усіх протоколів пред`явлення осіб до впізнання, то кожен із них повністю відповідає вимогам ст. ст. 228, 231 КПК України.
У кожному протоколі пред`явлення для впізнання зазначено про те, що слідчим з`ясовано чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитано її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, викладено ознаки, за якими особа впізнала особу.
В даному кримінальному провадженні суд не вбачає підстав критично відноситися до змісту тих протоколів, в яких зазначено, що осіб було впізнано лише за загальними рисами обличчя, оскільки перебування ОСОБА_10 та ОСОБА_15 15 січня 2020 року на території домоволодіння по АДРЕСА_4 , а також спільне придбання бензину та проїзд на таксі підтверджується іншими доказами, такими як дані відеозапису, слідчого експерименту, показання свідків, а також ці обставини не заперечується самою обвинуваченою.
Як зазначив Верховний суд у постанові № 639/8329/14, вирішуючи питання про застосування правил ст.87 КПК України до наданих сторонами доказів, суд має виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. І якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 ст. 87 КПК України, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення.
В даному випадку судом не встановлено обставин зазнання обвинуваченою фундаментального порушення її прав, яке могло б тягти за собою визнання вищевказаних доказів недопустимими, оскільки її версія захисту жодним чином не ґрунтується на спростуванні фактів, які засвідчені цими протоколами.
З огляду на викладене суд визнає всі доводи захисту щодо недопустимості доказів у цьому кримінальному провадженні необґрунтованими та безпідставними та покладає їх в основу обвинувального вироку.
За висновком судово-психіатричної експертизи № 97 від 27 лютого 2020 року ОСОБА_4 на час вчинення злочину та на даний час виявляла/виявляє ознаки розладу психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, однак не перебувала у тимчасовому хворобливому стані, могла та може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Так, суд призначаючи покарання бере до уваги тяжкість злочину, його характер, суспільну небезпечність, негативні наслідки, які настали, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на момент вчинення злочину була особою, яка неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності, розлучена, працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується формально, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра.
Враховує суд і ті обставини, що злочин, вчинений обвинуваченою, був направлений проти особи, яка піклується про її сина, відносно якого через неналежне ставлення обвинувачену позбавлено батьківських прав.
Обставин, що пом`якшує покарання, суд не встановив.
Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення з використанням особи, що страждає психічним захворюванням.
З огляду на вказане суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті КК України, за якою вона визнається винною.
ОСОБА_6 звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 400 000 грн та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн, яка завдана їй злочином.
Судом встановлено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_4 ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду в розмірі 472 870 грн, що підтверджується вищенаведеними доказами, зокрема, висновками експертиз та показаннями свідків, потерпілої.
Потерпіла просить відшкодувати їй частину завданих збитків на суму 400 000 грн, що є її правом.
Враховуючи положення ст. 22, 1166 ЦК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди, з огляду на те, що в результаті вчинення злочину у потерпілій було завдана шкоду на відповідну суму, що підтверджується доказами.
Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить і з того, що відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданоївнаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Суд вважає, що вчинення ОСОБА_4 злочину щодо потерпілої призвело до моральних страждань останньої, її переживань з приводу вчиненого по відношенню до неї, що суттєво порушило її нормальний життєвий ритм, тобто потерпілій заподіяно моральну шкоду.
При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення злочину, характер душевних страждань, пов`язаний з побоюваннями за своє здоров`я, з відчуттям страху, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, тому, виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності, вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди також підлягають задоволенню, а саме в розмірі 50 000 грн.
Долю речових доказів та судових витрат слід вирішити згідно ст. 100, 124 КПК України.
З огляду на призначене судом покарання, вирішення цивільного позову, суд вважає за необхідне заходи забезпечення кримінального провадження залишити в силі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та призначити їй покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16 січня 2020 року по 28 січня 2020 року.
Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 27 633,76 грн.
Цивільний позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 400 000 грн та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.
Дію запобіжного заходу у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2020 року на квартиру АДРЕСА_8 та на магазин "Верона" "А-1" розташований за адресою: вулиця Свободи, 33/2, місто Шостка Сумської області залишити в силі з метою забезпечення виконання цивільного позову.
Речові докази: пожежне сміття, 3 скляні пляшки з спиртними напоями, рукавички, пару чоловічого взуття, куртку, джинсові брюки, коробку сірників, фрагменти марлі зі змивами, полімерний пакет, полімерну пляшку з залишками рідини, змиви з рук, мобільний телефон марки «Nomi» з сім-карткою оператора зв`язку «Київстар»; мобільний телефон марки «Nokia», зарядний пристрій знищити; оптичний диск залишити при матеріалах справи; мобільний телефон марки «Samsung» з сім-карткою оператора зв`язку «Київстар»; мобільний телефон марки «Samsung А-30» в прозорому силіконовому чохлі, з двома сім-картками оператора зв`язку «Водафон» - повертнути ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суд роз`яснює обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1