Справа № 338/1431/20
Провадження № 1-кп/344/1067/21
У Х В А Л А

09 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , законних представників обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , розглядаючи матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.2 п.п.1, 4 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинуваченому ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_10 з посиланням на ризики, передбачені ст.177 КПК України без визначення розміру застави, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_10 у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, вказує на наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, так як обвинувачений усвідомлює неминучість призначення покарання пов`язаного з позбавленням волі за вчинення ним особливо тяжкого злочину; можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; а також незаконного впливу на свідків та потерпілу, оскільки деякі з них є його близькими родичами та проживають з ним в одному господарстві, просить дане клопотання задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 заперечує щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, просить врахувати, те що ОСОБА_10 є неповнолітнім та змінити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його законні представники підтримують думку захисника.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримує клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників провадження, суд вважає наступне.

Прокурором подано клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з посиланням на ризики, передбачені ст.177 КПК України, яке він обґрунтовує тим, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, злочин в яких обвинувачується ОСОБА_10 є особливо тяжким.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, в тому числі дані, що характеризують особу ОСОБА_10 , його вік, міцність соціальних зв`язків, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину вчиненого щодо осіб похилого віку та щодо осіб з якими він перебуває у сімейних відносинах, суд вважає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема щодо можливості переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, які ще не допитані в цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

В той же час прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, злочин в яких обвинувачується ОСОБА_10 є особливо тяжким.

Обставини, що слугували підставою застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено. При цьому, доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не спростовують вищенаведених висновків суду.

Оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, суд вважає, що клопотання прокурора слід задоволити, запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у виді тримання під вартою слід продовжити на строк до 60 днів.

Керуючись ст.ст.176-178, ст.ст.183, 194, ст.331, ст.369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити термін тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 до 06 лютого 2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Головуюча-суддя : Наталія ДЕРКАЧ

Судді:

ОСОБА_11