ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4427/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" листопада 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0005004 від 11.05.2017,

В С Т А Н О В И В:

11.11.2021 в провадження слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0005004.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала вимоги клопотання та просила його задовольнити.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд клопотання.

Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , проти задоволення клопотання заперечив, вказавши на те, що його довіритель є добросовісним набувачем майна, що також встановлено рішенням суду в ході розгляду цивільного спору та яке набрало законної сили.

Слідчий суддя, вислухавши учасників справи, дослідивши клопотання з додатками, матеріали кримінального провадження № 0005004 встановив такі обставини.

У провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві перебували матеріали кримінального провадження №0005004 від 11.05.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме за фактом заволодіння невстановленими особами шахрайським шляхом квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 від 15.12.2018 вищевказане кримінальне провадження закрито, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, тобто з метою забезпечення цивільного позову, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Нормами ч.ч.1, 3 ст.171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У відповідності до ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Відповідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно право власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_3 перейшло до ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-проваджу, та в подальшому між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу №1285, на підставі якого право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_5 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25.08.2020 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 про захист права власності на житло шляхом визнання договорів удаваними, визнання удаваних договорів недійсними, застосування наслідків недійсності договору, визнання договору нікчемним, застосування наслідків нікчемності договору, визнання права власності на квартиру, та скасовано арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В рамках кримінального провадження №0005004 жодній особі не повідомлено про підозру.

Разом з тим, арешт майна з метою забезпечення відшкодування завданих збитків (цивільного позову) можливий щодо майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, юридичної особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, чого не буде досягнуто при накладенні арешту на зазначений об`єкт нерухомості.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження та відомостей, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий суддя переконаний,що відсутні підстави для накладення арешту.

Керуючись статтями 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0005004 від 11.05.2017 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлений 30.11.2021