ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/3978/15-к
Номер рядка у звіті 34
21 лютого 2022 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
та сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 ,
представника потерпілого та цивільного позивача адвоката ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша Черкаської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2006 та 2015 років народження, особою з інвалідністю будь-якої групи, депутатом будь-якого рівня, постраждалим внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, учасником бойових дій не є, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ОСОБА_8 23 квітня 2015 року керуючи автомобілем марки «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись по вул. Івана Богуна, від вул. Обухова в напрямку вул. Шевченка, м. Золотоноша Черкаської області, порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, перевищуючи максимально допустиму швидкість керованого ним транспортного засобу в населеному пункті, внаслідок чого не зміг виконати вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, у момент виникнення небезпеки для руху у вигляді велосипедиста, який рухався на зустріч, змінив напрямок свого руху в ліву сторону, не зміг своєчасно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 .
У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 403 від 13.11.2015 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови з переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під тверду оболонку мозку, забоєм головного мозку тяжкого ступеню, яка ускладнилася травматичним шоком та мозковою комою, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, у зв`язку з небезпекою для життя; травми кінцівок із закритим переломом правої стегнової кістки в середній третині, закритим переломом обох кісток правої гомілки в середній третині, закритим переломом правої плечової кістки в верхній третині, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, у зв`язку з тривалим розладом здоров`я.
Спричинення потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень знаходиться в прямому причинному зв`язку з порушенням водієм автомобіля «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 вимог п.,п. 12.3. та 12.4. Правил дорожнього руху України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення частково, щиро розкаявся, та показав, що 23.04.2015 року він був за кермом автомобіля «Опель» та рухався зі швидкістю приблизно 60-70 км/год. по вул. Богуна у м. Золотоноша по своїй смузі руху. Він побачив, як раптово під його автомобіль виїхав велосипедист, який рухався по діагоналі до автомобіля. Обвинувачений йому подав звуковий сигнал, гальмував, але марно. При ударі велосипедист майже скотився по автомобілю. Після зіткнення він підбіг до велосипедиста і викликав швидку допомогу. Працівників ДАІ викликали сусіди, бо в обвинуваченого розрядився мобільний телефон. Перед зіткненням обвинувачений гальмував, який гальмівний шлях вже не пам`ятає. Чи було вологим асфальтне покриття на дорозі, він також не пам`ятає.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що очевидцем ДТП він не був. Коли почув звук удару, то вийшов і побачив хлопця під забором за 3-4 метри від автомобіля. Пошкоджень на машині свідок не бачив. Гальмівний шлях був великий. На думку свідка у водія автомобіля була перевищена швидкість.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що коли він ішов на роботу по вул. Черняховського, то бачив, як по вул. Богуна на великій швидкості промчалась машина. Далі почув стук, шум, побіг туди, там ДТП з велосипедистом. Автомобіль їхав з перевищенням швидкості. І цей же автомобіль збив хлопця. Давно це було, років 7-8 тому, весною. Коли прибіг, то побачив: велосипед валявся біля забора, а хлопець мабуть біля дороги, свідок точно не пам`ятає. Він викликав швидку допомогу та поліцію, яку дочекався, та пішов на роботу. Хлопець після удару був без свідомості. Свідок вважає, що швидкість автомобіля була майже 70 км/год., бо гальмівний шлях був більше 10 м. Велосипедист, коли рухався, на думку свідка міг побачити автомобіль, але не дивився по сторонам.
Допитана в якості свідка ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що саму аварію не бачила. Вона їхала по вулиці, яка перпендикулярна тій, на якій відбулася дорожня пригода. Це було давно, у 2015 році. Перед нею по тій вулиці швидко проїхав легковий автомобіль, на дуже великій швидкості. Гальмівний шлях вона бачила був дуже великий. Бачила портфель під забором. Бачила, як хлопця швидка допомога забрала. Вона передзвонила його батькам. Водій автомобіля, як і вона був у шоковому стані. Пригода трапилась на вул. Богуна. Саму ДТП свідок не бачила. Коли під`їхала, то автомобіль стояв ближче до правої сторони, на своїх полосі (точно не пам`ятає), хлопчина де був, не пам`ятає вже. Свідок трохи знає батьків потерпілого, порядні віруючі люди.
Крім показань обвинуваченого, свідків та законного представника неповнолітнього потерпілого в судовому засіданні безпосередньо досліджені письмові докази, долучені до справи за клопотанням прокурора:
- Протокол огляду місця події від 23.04.2015 року, під час якого оглянуто місце ДТП по вул. І. Богуна у м. Золотоноша та вилучено автомобіль «Опель Астра» д.н. НОМЕР_2 та велосипед «Аrdis» (т.1 а.к.п. 10-17);
-Висновок щодо результатів медичного огляду від 23.04.2015, відповідно до якого ознак сп`яніння у ОСОБА_8 не виявлено (т.1 а.к.п. 22);
-Висновок експерта від 18.05.2015 року № 4/182, відповідно до якого до моменту ДТП деталі рульового керування, ходової частини та робочої гальмівної системи автомобіля «Опель Астра» д.н. НОМЕР_2 знаходились у працездатному стані (т.1 а.к.п. 31-44);
-Висновок експерта від 15.05.2015 року № 4/183, відповідно до якого в первинний контакт вступали передня права частина автомобіля «Опель Астра» д.н. НОМЕР_2 , а саме права частина переднього бампера, та права центральна і права задня частини велосипеда. Кут між повздовжніми вісями автомобіля «Опель Астра» д.н. НОМЕР_2 та велосипеда в момент первинного контактування транспортних засобів знаходиться в межах близько 1100 +50 (т.1 а.к.п. 51-66);
-Протокол проведення слідчого експерименту від 04.07.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_8 (т.1 а.к.п. 86-90);
-Висновок експерта від 25.08.2015 року № 4/290, відповідно до якого у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, водій автомобіля «Опель Астра» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. В дорожній обстановці, яка склалася, велосипедист ОСОБА_14 , для забезпечення безпеки руху повинен був керуватись вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «Опель Астра» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 мав техначну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_14 шляхом затосування екстренного гальмування в умовах місця ДТП, при русі з максимально дозволеною швидкістю руху в населеному пункті 60 км/год (т.1 а.к.п. 96-99);
-Висновок експерта № 403 від 13.11.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження: поєднана травма голови, кінцівок. Травма голови з переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під тверду оболонку мозку, забоєм головного мозку тяжкого ступеня, яка ускладнилась травматичним шоком та мозковою комою, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, в зв`язку з небезпекою для життя; травма кінцівок із закритим переломом правої стегнової кістки в середній третині, закритим переломом обох кісток правої гомілки в середній третині, закритим переломом правої плечової кістки у верхній третині до категорії тілесних ушкоджень середнього степеня тяжкості, в зв`язку з тривалим розладом здоров`я (т.1 а.к.п. 110-114);
-Висновок експерта від 29.10.2018 року № 4/730, згідно з яким …швидкість руху автомобіля «Опель Астра» д.н. НОМЕР_2 на момент початку гальмування складала близько 85…89 км/год. У дорожній обстановці, яка склалась на момент пригоди водій автомобіля «Опель Астра» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , повинен був діяти у відповідності до вимог п..п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. В дорожній обстановці, яка складася на момент пригода, велосипедист ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідностиі до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «Опель Астра» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 з технічнеої точки зору вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4 ПДР України, які знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, і для виконання яких він перешкод технічного характеру, згідно наданих вихідних даних, не мав. У діях велосипедиста ОСОБА_9 з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 ПДР України, які знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, і для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав (т.3 а.к.п. 86-91).
Зазначені докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності.
Відповідно до вимог ст. 85, 86 КПК України суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Відтак, оцінюючи в сукупності досліджені докази на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оцінені відповідно до ст. 94 КПК України суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, оскільки ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху (п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001№ 1306), вчинив ДТП, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження.
Вину обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, суд вважає доведеною.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не притягувався і до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, оскільки матеріали справи не містять відповідних доказів щодо такого притягнення, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, добровільно частково відшкодував завдану шкоду, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 на Д обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, вчинення злочину вперше, часткове відшкодування шкоди та те, що обвинувачений має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Поряд з цим, у суду відсутні підстави для призначення обвинуваченому покарання на підставі ст. 69-1 КК України, через відсутність такої обов`язкової обставини, як повне відшкодування заподіяної шкоди, на чому наголошується у пункті 6-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».
З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин по справі, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, а також тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, покарання, яке передбачено за вчинений злочин, наявність декілька обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_8 покарання в виді позбавлення волі строком на чотири роки, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України з покладенням на нього обов`язків відповідно до статті 76 КК України.
При вирішенні питання про додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, суд виходить з того, що за формою вини вчинений злочин є необережним, ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, як не притягувався і до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, оскільки матеріали справи не містять відповідних доказів щодо такого притягнення, беручи до ували дії самого потерпілого, які не відповідають Правилам дорожнього руху України, а тому суд вважає, що призначення додаткової міри покарання є недоцільним.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст.,ст. 65-68 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.
Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (ч. 3 ст. 206 ЦПК України).
Щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає про таке.
Згідно з положеннями ст. 23, ч. 1 ст. 1168 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тощо. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.
Звертаючись із цивільним позовом, представник потерпілого ОСОБА_5 в обґрунтування позовної вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 моральної шкоди в сумі 100000.00 грн, вказує, що цивільний позивач зазнав душевних страждань, у зв`язку з тривалим лікуванням свого сина.
Таким чином, на підставі викладеного вище, та враховуючи зміну звичайного укладу життя ОСОБА_5 на час отримання тілесних ушкоджень та проходження лікування і реабілітації його рідного сина, що вплинуло на його фізичний стан, потерпілий дійсно зазнав моральних страждань у вигляді душевного хвилювання, викликаного ушкодженням здоров`я сина, завданим у результаті ДТП.
Судові витрати на проведення судових експертиз у загальній сумі 3320.48 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 .
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирати.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Крім того, обвинуваченим та його захисником у судових дебатах заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та покарання на підставі ст. 1 п. в) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд, вирішуючи дане клопотання, заслухавши думку прокурора, представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення даного клопотання, посилаючись на ст. 18 Закону України «Про амністію у 2016 році», погоджується зі стороною обвинувачення, та вважає, що стосовно ОСОБА_8 даний закон не підлягає застосуванню, оскільки дійсно згідно зі ст. 18 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VІІІ, що опублікований 07.09.2017 року, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і підлягяє виконанню протягом трьох місяців, які на час ухвалення вироку сплинули.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 374, 395 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з випробуванням та з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
Покласти на засудженого обов`язки, передбачені п.,п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави кошти в сумі 3320 (три тисячі триста двадцять) гривень 48 коп. в порядку відшкодування витрат на проведення експертиз.
- автомобіль «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_2 , що переданий на зберігання ОСОБА_8 на підставі постанови слідчого від 06.05.2015 року, залишити у його законному волод інні.
- велосипед «Аrdis», що залишений на зберігання на території спеціалізованого майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області, за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Січова, 3, повернути законному володільцю.
Вирок суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1