Справа № 192/128/22
Провадження № 1-кп/192/72/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000011, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2022 року відносно

ОСОБА_3 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жданово Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працевлаштований дорожнім робітником КП «УРЕА», має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, громадянин України, військовозобов`язаний, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 15 січня 2022 року приблизно о 22 годині 10 хвилин, перебуваючи в коридорі будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, у ході раптової сварки з дружиною ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим умислом на спричинення легких тілесних ушкоджень, діючи умисно своєю правою рукою схопив потерпілу за її ліве плече та почав стискати, після чого штовхнув на підлогу та своєю правовою ногою наніс їй один удар по її правій нозі. Вказаними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців та садна на кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав та пояснив, що 15 січня 2022 року приблизно о 22 годині 10 хвилин між ним та його дружиною сталася сварка, під час якої він своєю правою рукою схопив потерпілу за її ліве плече та почав стискати, після чого штовхнув на підлогу та своєю правовою ногою наніс їй один удар по її правій нозі. Вину визнав в повному обсязі.

Враховуючи те, що прокурор, потерпіла та обвинувачений не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю. Він діяв з прямим умислом. Обвинувачений є суб`єктом цього проступку, оскільки є осудною особою.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті обставиною, яка пом`якшує покарання вказано щире каяття, а обставиною, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного вважає, що в даній справі наявна така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття.

Також суд встановив наявність і обставини, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, оскільки відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , обвинувачений та потерпіла зареєстрували шлюб 25 жовтня 2014 року, мешкають разом з двома дітьми.

При призначенні покарання згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є проступком, особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69? КК України відсутні.
На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення кримінального проступку, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого вважає, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт у зв`язку з наявністю обставини, яка обтяжує покарання. Призначення більш м`якого виду покарання у вигляді штрафу або покарання у вигляді виправних робіт є недоцільним, оскільки обвинувачений на даний час хоча і є офіційно працевлаштованим, проте не працює через ситуацію в країні.
При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Оскільки суду не було надано будь-які речові докази, тому суд не вирішує питання щодо їх долі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

Строк покарання рахувати з моменту початку його фактичного виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Головуючий: суддя ОСОБА_1