У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання прокурора Слов`янської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000166 від 24 листопада 2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190 КК України, про закриття кримінального провадження, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2021 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання прокурора Слов`янської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000166 від 24 листопада 2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190 КК України, про закриття кримінального провадження, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування наведеного клопотання прокурором зазначено, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження за 0000166 від 24 листопада 2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування встановлено, що у жовтні 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , знаходячись у м. Слов`янську Донецької області заволоділи паспортом ОСОБА_6 та оформили кредит на її ім`я, а також скоїли шахрайські дії, які мали місце у жовтні 2007 року.

ОСОБА_6 визнано потерпілою у вищевказаному кримінальному провадженні, яка в ході допиту у якості потерпілої зазначила, що з квітня 2007 року до жовтня 2007 року, вона проживала в м. Слов`янську на орендованій квартирі спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які проживали у цивільному шлюбі. Приблизно в кінці серпня на початку вересня 2007 року, точну дату потерпіла не пам`ятає, ОСОБА_7 звернулась до ОСОБА_8 з проханням оформити кредит в КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_8 , з метою придбання автомобіля «Део Нексія» і попросила потерпілу ОСОБА_9 надати свій паспорт ОСОБА_7 пояснила, що на своє ім`я вона не може оформити кредит, оскільки вже оформила інший кредит. Однак, ОСОБА_10 відмовилась надати свій паспорт для оформлення кредиту. Приблизно в листопаді 2007 року ОСОБА_7 та ОСОБА_11 повідомили ОСОБА_9 про те, що вони оформили кредит на її ім`я у розмірі 72000 гривень на п`ять років. ОСОБА_10 додала, що її паспорт знаходився у вільному доступі в орендованій ними квартирі і ОСОБА_7 та ОСОБА_11 могли взяти паспорт потерпілої в будь-який час. ОСОБА_7 повідомила, що кредит вони будуть платити самостійно і ОСОБА_12 не потрібно перейматися щодо цього, ОСОБА_13 також додала, що потерпілій необхідно оформити доручення на ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на право користування автомобілем, на що ОСОБА_10 погодилася та оформила доручення на автомобіль «Део Нексія». В період з 2007 року до 2009 року ОСОБА_7 та ОСОБА_11 регулярно робили оплату по кредитному договору, оскільки з КБ «ПриватБанку» ОСОБА_9 не турбували. Починаючи, приблизно з березня 2009 року, потерпілій на мобільний телефон неодноразово стали надходити дзвінки з «ПриватБанку» з проханням виплатити заборгованість по кредиту. Потерпіла ОСОБА_10 розповіла представникам банку про ситуацію, яка склалася, однак дзвінки з проханням виплатити заборгованість по кредитному договору не припинялись. ОСОБА_10 неодноразово намагалися зв`язатися з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 для того, щоб вони виплатили заборгованість по кредиту, однак вони нічого не виплатили. Також в ході додаткового допиту потерпіла пояснила, що кредитний договір вона не отримувала, у відділення банку для оформлення кредитного договору вона не ходила та нічого не підписувала. Зв`язок з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вона не підтримує.

В ході проведення досудового розслідування слідчим неодноразово надавались доручення у порядку ст. 40 КПК України оперативним співробітникам щодо розшуку особи або осіб, які вчинили кримінальне правопорушення.

Під час досудового розслідування свідків даного кримінального провадження встановлено не було. Отже, проведеним в ході досудового розслідування іншими слідчими та процесуальним діями остаточно встановити особу (осіб), яка вчинила дане правопорушення не надавалось можливим.

Оскільки кримінальне правопорушення вчинено в період часу з 2007 року до 2009 року, а відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 357 КК України відноситься до кримінального проступку, ч. 2 ст. 190 КК України до не тяжкого злочину, з урахування положень ст. 49 КК України, кримінальне провадження № 0000166 від 24 листопада 2012 року підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вислухавши пояснення прокурора та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку

Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
08 вересня 2021 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання прокурора Слов`янської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000166 від 24 листопада 2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190 КК України, про закриття кримінального провадження, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В обґрунтування клопотання, прокурор зокрема зазначив, що проведеними в ході досудового розслідування слідчим (розшуковими) та процесуальними діями остаточно встановити особу (осіб), яка вчинила дане правопорушення не надалось можливим.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у жовтні 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , знаходячись у м. Слов`янську Донецької області заволоділи паспортом ОСОБА_6 та оформили кредит на її ім`я, а також скоїли шахрайські дії, які мали місце у жовтні 2007 року.
Підставою для порушення кримінального провадження № 0000166 від 24 листопада 2012 року стало звернення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до частини другої статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні положення визначені і в частині п`ятій ст.38 цього Кодексу, згідно якої на орган досудового розслідування покладено обов`язок застосування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування. Відповідальність за законність та своєчасність дій несе орган досудового розслідування, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.
Статтею 284 КПК України визначено перелік підстав для закриття кримінального провадження.
В той же час КПК України визначає можливість прийняття рішення про закриття кримінального провадження лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до положень ч.2 ст.91 КПК України доказування при проведенні досудового розслідування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено поверхово, без з`ясування всіх обставин справи, під час проведення досудового розслідування потерпіла ОСОБА_6 конкретно вказує на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як осіб, яка скоїла кримінальні правопорушення щодо ОСОБА_6 , на перевірку зазначених відомостей органом досудового розслідування не встановлено та не допитано жодного свідка.
Більш того, починаючи з 2014 року жодні слідчі або процесуальні дії не проводились. Тим більш, після надання 07 липня 2021 року прокурором Костянтинівської окружної прокуратури вказівок, в яких було зазначено про необхідність проведення слідчих та процесуальних дій, зокрема, встановлення власника автомобіля «Daewoo Nexia», 2007 року випуску з відповідним номером кузова та державним номером НОМЕР_1 , а також встановлення особи, яка ним користується, встановлення місце реєстрації та обліку вищезазначеного автомобіля, жодних дій направлених на встановлення зазначених обставин не проводилось. Так само й не виконані вказівки прокурора Костянтинівської окружної прокуратури від 15 липня 2021 року, в яких, з-поміж іншого, ставились завдання з отримання кредитного договору оформленого на потерпілу ОСОБА_6 , призначення щодо нього почеркознавчої експертизи, а також встановлення та допиту особи на яку ОСОБА_6 було оформлено доручення з відповідними повноваженнями.
Досліджені докази дають підстави для висновку, що встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_6 , як і власне проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, здійснювалось формально.
Так, згідно ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Як свідчать матеріали провадження, досудове розслідування проводиться за фактом вчинення конкретними особами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень щодо ОСОБА_6 . Тобто, органу досудового розслідування було беззаперечно відомо конкретну особу, щодо якої ведеться досудове розслідування.
Слід зауважити, що в залежності від встановлених досудовим розслідуванням обставин слідчий приймає процесуальне рішення за результатами оцінки дій саме цієї особи, і саме щодо цієї особи може вирішуватися питання про наявність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
За викладених обставин, суд вважає, що в даному кримінальному провадженні досудовим розслідування не застосовано всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, тобто порушено вимоги ч. 5 ст. 38 КПК України, не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України, а тому рішення прокурора про необхідність звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є передчасним.
Та обставина, що визначеним вище особам не було пред`явлено підозру у вчинені злочину, автоматично не тягне за собою підстав для закриття провадження з підстав передбачених ст. 3-1 ч.1 ст.284 КПК України.
Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження щодо конкретної особи (оскільки вона встановлена) або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Разом з цим, посилання прокурора, що на положення ст. 49 КК України, якою регламентовано звільнення особи від кримінальної відповідальності після спливу відповідного строку, що на думку прокурора є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України є такими, що не ґрунтуються на нормах діючого законодавства України.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи, як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Отже для застосування положень ст. 49 КК України, особа повинна заявити клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, що в даному випадку не є можливим, оскільки особу не встановлено.
Тому, в тому випадку, якщо в ході розслідування не встановлено особу, яка вчинила злочин, суд вправі застосувати норми п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КК України та закрити кримінальне провадження лише на підставі ч. 2 ст. 49 КК України.
За таких обставин, питання про закриття кримінального провадження № 0000166 від 24 листопада 2012 року може вирішуватися тільки після закінчення строку, визначеного ч. 2 ст. 49 КК України, тобто, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років, за винятком випадку, визначеного ч. 4 ст. 49 КК України.
Вимоги, якими держава обмежує свої повноваження щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини, носять індивідуальний характер, оскільки окрім перебігу часу вимагається не ухилення від слідства та суду, а також не вчинення нового злочину, що неможливо виконати, якщо особа чи особи, які вчинили злочин, не встановлені.
Сама по собі тривалість часу, що пройшов з дня вчинення злочину не є підставою для закриття провадження за наявності у провадженні відомостей про особу, причетність якої до скоєння злочину має бути перевірена під час досудового розслідування.
Між тим, відповідно до ст.ст. 283, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.
Внесення змін до Кримінального процесуального Кодексу, зокрема шляхом доповнення частини першої ст. 284 цього Кодексу пунктом 3-1, не звільняють слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання їх обов`язків, визначених процесуальним законом.
Твердження прокурора про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила злочин, є передчасним і рішення суду про задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження не відповідає завданням та засадам кримінального провадження.
З огляду на викладене, клопотання прокурора не відповідає вимогам Закону, є необґрунтованим, тому підстав для закриття кримінального провадження № 0000166 від 24 листопада 2012 року на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, су приходить до висновку, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Слов`янської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000166 від 24 листопада 2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190 КК України, про закриття кримінального провадження, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

Кримінальне провадження № 0000166 від 24 листопада 2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 190 КК України повернути прокурору для проведення подальшого досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного судупротягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1