Справа № 627/842/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.12.2021смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючого - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження №0001508 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого на посаді виконавця робіт ТОВ «ХАРКІВБУДСЕРВІС», неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи виконавцем робіт ТОВ «ХАРКІВБУДСЕРВІС» у період з 03.12.2018 року по грудень 2019 року включно, тобто на дату фактичного закінчення виконання будівельних робіт за договором підряду №22/10-БУД від 22.10.2018 року та за договором підряду № 62 від 16.10.2019, укладених з Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Краснокутського району Харківської області» Краснокутської районної ради, більш точну дату під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, перебуваючи на об`єкті будівництва по вул. Євгена Лисенка, 6, в с.Пархомівка Краснокутського району Харківської області, маючи доступ до товарно-матеріальних цінностей, а саме будівельних матеріалів: гравійно-піщану суміш в об`ємі 71,792 м кубічних, пінополістерольну плиту товщиною 50 мм площею 321, 09 м квадратних, гідроізоляційного рубероїду, стойки (стовпи) огорожі довжиною 3,5 м у кількості 115 штук, суміш бетонну готову важку, клас бетону В7.5(М100), крупність заповнювача більше 10 до 20 мм всього 4,515 м кубічних та суміш бетонну готову важку, клас бетону В15(М200), крупність заповнювача більше 20 до 40 мм всього 4,95 м кубічних (відповідно до складеної відомості ресурсів), які були поставлені на об`єкт будівництва і частково зберігались в приміщенні старої лікарні с. Пархомівка, а також на будівельному майданчику, та чітко усвідомлюючи, що вони йому ввірені, щодо розпорядження якими він наділений правомочністю, всупереч своїх функціональних обов`язків, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на обернення вказаних товарно-матеріальних цінностей на свою користь, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, у вигляді завдання матеріальної шкоди, не дотримуючись проектних рішень та умов вказаного договору підряду , розтратив частину ввірених йому товарно-матеріальних цінностей будівельних матеріалів, при невстановлених під час досудового слідства обставинах, виділених за рахунок бюджетних коштів на будівництво амбулаторії в с.Пархомівка, обертаючи їх на свою користь, та розпоряджаючись в подальшому на власний розсуд, завдав потерпілій стороні, юридичній особі - Комунальному некомерційному підприємству «Центр первинної медико-санітарної допомоги Краснокутського району Харківської області» Краснокутської районної ради матеріальної шкоди в сумі 464 542,00 гривні, що підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи №7356 від 26.06.2020 року та висновком судово-економічної експертизи №8/180СЕ-20 від 28.07.2020 року, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, а саме у великих розмірах.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, визнав повністю, не заперечував факту його вчинення при вищевикладених обставинах, пояснивши, що дійсно розтратив частину ввірених йому товарно-матеріальних цінностей будівельних матеріалів, які йому було ввірено у великих розмірах .

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена і його дії необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.191 КК України, як розтрата чужого майна, яке було ввірено особі, вчинене у великому розмірі.

Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вивченням особи ОСОБА_4 , судом встановлено, що він осудний, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, працює на посаді виконавця робіт ТОВ «ХАРКІВБУДСЕРВІС»,де характеризується позитивно, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає у м.Харків, за місцем проживання характеризується задовільно та компрометуючих матеріалів відносно нього немає, на обліку у лікаря-психіатра КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР та у лікаря-нарколога КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває. Згідно висновку досудової доповіді Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 11.12.2020 року, враховуючи особу обвинуваченого, його спосіб життя , історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення , орган пробації вважає , що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. (у т.ч. окремих осіб).

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному злочині.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, що вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу на те, що призначаючи покарання, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі №682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Визначаючи міру покарання для ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.4 ст.191 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади , але на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням , встановивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 обирався на стадії досудового розслідування у виді домашнього арешту , відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Харківської області від 19.08.2020 року, строк дії якого закінчився 14.10.2020 року . Підстав для обрання запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

По справі є витрати на проведення судової економічної експертизи № 8/180СЕ-20 від 28.07.2020 року в сумі 9 807, 00 грн та судової будівельно-технічної експертизи №7356 від 26.06.2020 року у сумі 16 344 ,00 грн , а всього в сумі 26 151, 00 грн , які підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Цивільний позов КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Краснокутського району Харківської області» Краснокутської районної ради на суму 464 542,00 грн , згідно ухвали суду від 09.12.2021 року , залишений без розгляду .

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт накладений, відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 23.03.2020 р. , на майно (речі, документи), вилучене в ході проведення обшуку 06.07.2020 року, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 369-371, 373-375 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з охороною матеріальних цінностей строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий термін тривалістю 3 (три) роки .

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 26 151 (двадцять шість тисяч сто п`ятдесят одна) грн 00 коп..

Речові докази у кримінальному провадженні , що згідно розписок ОСОБА_9 від 17.03.3020 року, ОСОБА_10 від 13.03.2020 року, ОСОБА_11 від 26.03.2020 року, ОСОБА_12 від 13.03.2020 року і від 26.03.2020 року , передані їм на зберігання, після набрання вироком законної сили вважати такими, що повернуті власникам з правом розпоряджатися на власний розсуд.

Арешт, накладений, відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 23.03.2020 р, на майно (речі, документи) - скасувати .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1