Дата документу 23.02.2022 Справа № 937/231/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/231/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/211/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянула 23 лютого 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Болотного, Джанкойського району, Автономної Республіки Крим, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, начальника речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, капітана,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 20 січня 2022 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_9 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000002 від 10.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що наказом начальника ПдОТрУ НГУ від 11.05.2021 №15 о/с, ОСОБА_8 призначений на посаду начальника речової служби тилу військової частини.

З часу видання виконувачем обов`язків Президента України, Головою Верховної ради України Указу «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №303/2014, згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст.1 Закону України «Про оборону України», на території України почав діяти особливий період, тобто період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Начальник речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, капітан ОСОБА_8 , проходячи військову службу за контрактом, являючись військовою службовою особою, відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою та берегти державне майно.

Так, ОСОБА_8 , будучи військовою службовою особою військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в порушення статутних вимог, маючи вільний доступ до речового складу, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, спрямованих на заволодіння військовим майном військової частини НОМЕР_1 НГУ шляхом зловживання службовим становищем, в умовах особливого періоду, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 03.01.2022, знаходячись на території складу речового майна військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зловживання службовим становищем заволодів військовим майном військової частини НОМЕР_1 НГУ, а саме штанами вітровологозахисними зимовими (ШВВЗ) з утеплювачем штанів вітровологозахисних зимовим (УШВВЗ) у кількості 10 штук та мішками спальними з чохлами мішків спальних у кількості 10 штук.

Як наслідок, військова службова особа військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_8 шляхом зловживання службовим становищем заволодів військовим майном військової частини НОМЕР_1 НГУ, а саме штанами вітровологозахисними зимовими (ШВВЗ) з утеплювачем штанів вітровологозахисних зимовим (УШВВЗ) у кількості 10 штук та мішками спальними з чохлами мішків спальних у кількості 10 штук, які знаходилися на території військової частини Національної гвардії України.

В подальшому, 07.01.2022 приблизно о 14 годині, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів та маючи на меті незаконне збагачення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , зустрівся з ОСОБА_10 , та продав останньому зазначене вище майно за грошові кошти у сумі 13000 гривень.

Таким чином, військова службова особа військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України капітан ОСОБА_8 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.3 ст.410 КК України - заволодіння військовою службовою особою іншим військовим майном шляхом зловживання службовим становищем, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Крім того, 18.01.2022, приблизно о 16 годині 15 хвилин, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_8 , будучи військовою службовою особою військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, діючи повторно, в порушення статутних вимог, маючи вільний доступ до речового складу, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, спрямованих на заволодіння військовим майном військової частини НОМЕР_1 НГУ шляхом зловживання службовим становищем, в умовах особливого періоду, знаходячись на території складу речового майна військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зловживання службовим становищем, надав незаконну вказівку начальнику речового складу військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_11 на видачу йому військового майна, тим самим заволодів військовим майном військової частини НОМЕР_1 НГУ, а саме штанами вітровологозахисними зимовими (ШВВЗ) з утеплювачем штанів вітровологозахисних зимових (УШВВЗ) у кількості 20 штук, мішками спальними з чохлами мішків спальних у кількості 15 штук та милом у кількості 280 брусків вагою по 100 грам кожен.

Як наслідок, військова службова особа військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_8 шляхом зловживання службовим становищем заволодів військовим майном військової частини НОМЕР_1 НГУ, а саме штанами вітровологозахисними зимовими (ШВВЗ) з утеплювачем штанів вітровологозахисних зимових (УШВВЗ) у кількості 20 штук, мішками спальними з чохлами мішків спальних у кількості 15 штук та милом у кількості 280 брусків вагою по 100 грам кожен, які знаходилися на території військової частини Національної гвардії України.

У подальшому, 19.01.2022 приблизно о 11 годині 50 хвилин, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів та маючи на меті незаконне збагачення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , зустрівся з ОСОБА_10 , якого органом досудового розслідування раніше було залучено до конфіденційного співробітництва, та продав останньому штани вітровологозахисні зимові (ШВВЗ) з утеплювачем штанів вітровологозахисних зимових (УШВВЗ) у кількості 20 штук та мішки спальні з чохлами мішків спальних у кількості 10 штук ОСОБА_10 за грошові кошти у сумі 18000 гривень а іншу частину майна, а саме мило у кількості 280 брусків вагою по 100 грам кожен та мішки спальні з чохлами мішків спальних у кількості 5 штук залишив зберігати у належному йому автомобілі для подальшого продажу.

Таким чином, військова службова особа військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України капітан ОСОБА_8 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.3 ст.410 КК України - заволодіння військовою службовою особою іншим військовим майном шляхом зловживання службовим становищем, вчинене повторно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

На даний час виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст.177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 21 березня 2022 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду, з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи до вказаної особи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення та дійшов висновку про необхідність застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що на думку слідчого судді забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна.
В обґрунтування доводів зазначає, що застосування суворого запобіжного заходу повинно оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, аби попереднє ув`язнення не виявилось невиправданим. Підстави, які наведені в клопотанні слідчого, якими обґрунтовується необхідність обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 носять імовірний характер, та не всі ризики були обґрунтовані в судовому засіданні.
Слідчий суддя недостатньо врахував те, що підозрюваний військовослужбовець, який не змінив присязі, захищав Україну, є учасником бойових дій, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у нього на утриманні дружина та восьмимісячна донька, які проживають у найманому житлі (має постійне місце проживання) та потребують матеріальної допомоги, що вказує на міцні соціальні зв`язки. Підозрюваний ОСОБА_8 має єдиний дохід від грошового утримання. Позбавляючи грошового утримання йому нічим буде годувати родину, сплачувати оренду житла, тобто це вдарить по його родині. Якщо вищенаведені обставини були б в достатній мірі враховані слідчим суддею, який дійшов обґрунтованої думки про достатність для підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, але не цілодобового, а нічного. Застосування домашнього арешту в нічний час забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України. Хоча ризики нівелюються носінням електронного засобу контролю, який одночасно забезпечить контроль пересування та місцезнаходження ОСОБА_8 , але не перешкоджатиме можливості життєдіяльності та роботи останнього.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 23.00 години по 06.00 годину наступного дня.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив свої заперечення вимогам апеляційної скарги захисника.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, судове рішення переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідаючи на доводи захисника, судова колегія констатує, що слідчим суддею дотриманий порядок застосування запобіжного заходу, передбачений ст.194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинні враховуватися при вирішенні цього питання.

Так, відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає у заборонені підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя цих вимог закону дотримався.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, вислухана думка прокурора, слідчого та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Згідно вимог ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам визначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час існують. З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи захисника про відсутність обставин на підтвердження заявлених ініціатором клопотання та визнаних доведеними ризиків негативної поведінки ОСОБА_8 слід визнати, такими, що спростовуються обставинами справи та відомостями відносно особистості підозрюваного.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Наведені обставини дають можливість припускати, що підозрюваний ОСОБА_8 в очікуванні покарання дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. На користь існування вказаного ризику слід віднести і ті обставини, що ОСОБА_8 народився та тривалий час проживав на території Автономної Республіки Крим, яка нині являється тимчасово окупованою територією, де на теперішній час проживають батьки ОСОБА_8 , та він має можливість переховуватись на тимчасово окупованій території.

Також, слідчим суддею враховані дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , яка раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, а також є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 НГУ, а тому може використати своє положення при здійсненні впливу на інших свідків його протиправної діяльності, які ще не були допитані у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх надавати неправдиві показання у кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки, відповідно до ст.23 КПК України, показання учасників кримінального провадження повинні бути надані безпосередньо в суді.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення також існує. Підозрюваний ОСОБА_8 на даний час є військовослужбовцем, що надає можливість підозрюваному знищити, сховати або спотворити документи, які мають значення для встановлення обставин даного кримінального провадження. Зокрема, документації, щодо видачі військового майна, його інвентаризації тощо, а також чорнових записів, блокнотів, нотатків та інших рукописних і друкованих носіїв, на яких збереглись сліди вчинення злочину, а також інших джерел, що мають суттєве значення для з`ясування обставин злочину, його повного, об`єктивного та неупередженого розслідування.

Апеляційний суд, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та є військовослужбовцем збройних сил України, погоджується з ймовірною можливістю існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливістю переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення будь-яких із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконного впливу на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні.

Разом з цим, відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке йому загрожує, даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, є військовослужбовцем збройних сил України, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя, керуючись дискреційними повноваженнями, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Посилання підозрюваного на відсутність заявлених ризиків є неспроможними, оскільки існування цих ризиків належним чином було перевірено слідчим суддею під час розгляду клопотання, а тому слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Також необґрунтованими є доводи захисника про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 буде мати негативні наслідки для інших осіб, оскільки будь-яких негативних наслідків для інших осіб від застосування заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено. Також стороною захисту не було надано доказів, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 буде мати негативні наслідки для осіб, які перебувають на його утриманні.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 до 21 березня 2022 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4