Номер провадження: 11-кп/813/1883/21
Номер справи місцевого суду: 521/6077/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2021 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000334, внесеного до ЄРДР 01.02.2020 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 03 серпня 2021 в судовому засіданні в процесі розгляду обвинувального акту в межах кримінального провадження № 0000334, внесеного до ЄРДР 01.02.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених у скоєнні злочину передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, було задоволено клопотання прокурора про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме до 02 жовтня 2021 року, із утриманням в ДУ « Одеський слідчий ізолятор».

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що у справі наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, і те, що суспільний інтерес щодо тримання обвинувачених під вартою переважає над їх особистими інтересами і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинувачених та запобігти зазначеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвалу суду є незаконна, необґрунтована та невмотивована.

В судовому засіданні обвинувачений надав доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначив наступне:

- клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 184 КПК України;

- прокурор зобов`язаний довести існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків документально, однак ризики, на які посилається сторона обвинувачення відсутні;

- судом недоведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам;

- судом першої інстанції не враховано, що у обвинуваченого наявне місце реєстрації та проживання;

- зазначає, що є інвалідом другої групи у в слідчому ізоляторі відсутні умови для його утримання та йому не надається належна медична допомога;

- судом порушено право на захист, оскільки для розгляду кримінального провадження не залучено перекладача;

- судом порушено розумні строки судового розгляду кримінального провадження;

Позиції учасників судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_6 просив обрати йому інший запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою.

Інші учасники судового провадження повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте в судове засідання вони не прибули.

Апеляційний суд, звертає увагу на положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України, відповідно до якої розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

У зв`язку із викладеним апеляційний суд, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності інших учасників справи.

Мотиви апеляційного суду.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 від 01.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Проте, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину, вчиненого з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло, вчиненого в особливо великих розмірах, його характеру, тяжкості та суспільної небезпечності, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (позбавлення волі на строк від 8 до 13 років із конфіскацією майна), апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду. Крім того, встановлено новий ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, який обумовлюється характеристикою обвинуваченого ОСОБА_6 , який був раніше судимий, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та його схильність до вчинення злочинів. Окрім того, будучи особою працездатного віку, ніде не працює та суспільно-корисною працею не займається, постійного законного джерела прибутку не має.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність у нього місця реєстрації та проживання, апеляційний суд приймає до уваги такі доводи, проте зазначає, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені судом, та не дають достатніх підстав вважати, що зазначений соціальний фактор в умовах притягнення до кримінальної відповідальності, будуть мати стримуючи дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованого обвинуваченому злочину, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно ОСОБА_6 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо не забезпечення судом першої інстанції його права на участь в судових засіданнях перекладача, оскільки він не володіє українською мовою, якою здійснюється судочинство, апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки обвинувачений є громадянином України та має освіту.

На стадії апеляційного розгляду судом, за клопотанням обвинуваченого, забезпечена участь перекладача з української на російську мови та навпаки. Однак, на думку суду, обвинувачений, стверджуючи про те, що він не розуміє української мови, очевидно може проявляти нещирість, що підтверджується його поведінкою в судовому процесі, зокрема розуміння та сприйняття останнім питань суду та учасників судового процесу, які йому ставилися та надання обвинуваченим пояснень безпосередньо в контексті поставлених питань фактично без допомоги перекладача.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 про незадовільний стан здоров`я, який унеможливлює його перебування в умовах слідчого ізолятора та потреби останнього у лікуванні, є також непереконливими, оскільки останнім не надано суду документів, які підтверджують наявність у підозрюваного важких чи хронічних захворювань, які виключають можливість його утримання під вартою.

При цьому, надана суду довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, відповідно до якої обвинуваченому ОСОБА_6 визначено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, не є достатнім доказом незадовільного стану здоров`я обвинуваченого, а окрім того, строк дії довідки станом на теперішній час закінчився. Будь-якої іншої медичної документації щодо стану здоров`я обвинуваченого, в тому числі стосовно критичного стану його здоров`я, який виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційному суду не надано.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі підтвердження незадовільного стану здоров`я обвинуваченого, у відповідності до положень Закону України «Про попереднє ув`язнення» №3352-ХІІ від 30.06.1993 року, медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в слідчому ізоляторі організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у разі встановлення у визначеному законом порядку незадовільного стану здоров`я, який перешкоджатиме подальшому перебуванню обвинуваченого під вартою, сторона захисту не позбавлена права звернутися до суду із відповідним клопотанням про зміну раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційні скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2021 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000334, внесеного до ЄРДР 01.02.2020 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3