КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 Росі ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представників власника майна ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 , з доповненнями, в інтересах власника майна ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС третього відділу першого управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , та накладено арешт на майно - грошові кошти, що находяться на банківських рахунках ОСОБА_8 . (ІПН НОМЕР_1 ), а саме: № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 , які відкриті та обслуговуються в АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005), та зупинено видаткові операції з коштами, які надійшли на рахунки та вже знаходяться на вищевказаних рахунках.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахував, що санкція ч.3 ст.212 КК України, за якою ОСОБА_8 повідомлений про підозру, передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, та з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна дійшов висновку про накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 ,подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме, грошові кошти, що находяться на банківських рахунках ОСОБА_8 , які відкрито та обслуговуються в АТ «Укрсиббанк».

Представник вважає вказану ухвалою необгрунтованою, такою, що прийнята з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, оскільки, на думку апелянта, слідчим суддею не перевірено законність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема арешту майна.

Як вказує представник, слідчий у своєму клопотанні просто навів перелік норм чинного кримінального процесуального кодексу, які регулюють дані правовідносини, проте не навів жодного обргунтуваннячи доказу, які підтверджують наявність відповідних обставин, на які він посилався. Також, сторона захисту вважає, що підозра, вручена ОСОБА_11 , є незаконною та необгрунтованою, такою що будується на недостовірних відомостях та недопустимих доказах. У поданому до суду клопотанні слідчого взагалі не наведено жодної потреби досудового розслідування, яка б виправдовувала необхідність втручання у права і свободи ОСОБА_12 та членів його родини., що призвело до необгрунтованого обмеження законних прав та інтересів ОСОБА_8 .

Сторона захисту вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 17 листопада 2021 року є незаконним, грунтується виключно на припущеннях органу досудового розслідування, не підтверджується жодними доказами у кримінальному провадженні і не містить інформації про наявність складу злочину, ні передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, ні передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, містить ряд неточностей та неконкретність формулювання складу злочинів, що інкримінуються підозрюваному.
Крім того, як вказує представник, підозра обгрунтовується недопустимими доказами, оскільки слідчий під виглядом «огляду» провів незаконний обшук та тимчасовий доступ з одночасним відібранням зразків для експертного дослідження, для чого передбачено зовсім інший процесуальний порядок, чим вийшов за межі дозволу наданого в ухвалі слідчого судді, яка не містить дозволу на відібрання зразків, а лише на огляд місця події.
Також представник звертає увагу суду, що сам акт податкової перевірки чи податкові повідомлення-рішення фіксують лише неузгоджене податкове зобов`язання, але аж ніяк не розмір заподіяної шкоди.
Податкові повідомлення-рішення, що були прийняті стосовно ПАТ «АМКР» були оскаржені товариством та скасовані у адміністративному та судовому порядку. Відтак, розмір неузгодженого податкового зобов`язання не може вважатись шкодою, на яку посилається орган досудового розслідування.
Крім цього, як вказує апелянт, слідчий зазначив, що підозрюваний ухилився від сплати податків з корисливого мотиву та переслідував корисливу мету, проте жодним чином у підозрі не пояснюється, у чому саме полягає користь для підозрюваного , який є найманим працівником і його заробітна плата не залежить від кількості сплачених підприємством, на якому він працює, податків чи отриманого підприємством прибутку. З огляду на це представник стверджує, що у ОСОБА_8 був відсутній будь-який корисливий мотив чи корислива мета до вчинення злочину.
Слідчим суддею не враховано негативний вплив накладення арешту на майно для ОСОБА_8 та членів його родини, оскільки дружина ОСОБА_8 перебуває у відпустці по догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 , подружжя виховує двох неповнолітніх дітей, 2005 та 2020 років народження. Крім того, на утриманні ОСОБА_8 перебуває також матір, яка є пенсіонеркою та потребує постійної допомоги.
В доповненнях до апеляційної скарги представник посилається на те, що слідчим зазначено у клопотанні, а слідчим суддею в ухвалі, недостовірну інформацію щодо заявления цивільного позову прокурором. Зокрема, у рішенні суду зазначено про те, що прокурором підготовлено цивільний позов про стягнення з ПАТ «АМКР», ОСОБА_8 на користь держави суми збитків, завданих умисним ухиленням від плати за землю (земельного податку або орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності) з 01.12.2014 по 31.03.2019 у розмірі 2 245 721 372,52 грн. (арк.1, 2, 3 Ухвали).

Разом з тим, як вказує представник, такий злочин не розслідується у даному кримінальному провадженні і про підозру ОСОБА_8 повідомлено за іншим фактом. Жодної заборгованості ні особисто у ОСОБА_8 , ні у його роботодавця - ПАТ «АМКР» по сплаті податку за землю не має. При цьому, такої заборгованості немає за жодним із видів податків.

Заслухавши доповідь судді, доводи представників власників майна, які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями і просили її задовольнити та скасувати ухвалі слідчого судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 лютого 2020 року за № 0000032 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 258-5, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 362, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України.
17 листопада 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК України.

Санкцією ч. 3 ст. 212 КК України, яка інкримінована ОСОБА_8 , передбачене покарання у виді штрафу в розмірі від п`ятнадцяти тисяч до двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
17 листопада 2021 року старший слідчий в ОВС третього відділу першого управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно - грошові кошти, що находяться на банківських рахунках ОСОБА_8 а саме: № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 , які відкриті та обслуговуються в АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005), із зупиненням видаткових операцій з коштами, які надійшли на рахунки та вже знаходяться на вищевказаних рахунках.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року зазначене клопотання було задоволено та накладено арешт на грошові кошти на вказаних рахунках, які належать ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження,17 листопада 202 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК України, тобто в умисному ухиленні від сплати податків, введених у встановленому законом порядку, вчиненому службовою особою підприємства, яке призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, та у службовому підробленні, тобто видачі завідомо неправдивих офіційних документів.

Санкція ч.3 ст. 212 КК Українипередбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_8 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_8 у до скоєння кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Крім того, як встановлено органами досудового розслідування грошові кошти , які знаходяться на банківських рахунках, які відкриті та обслуговуються в АТ «Укрсиббанк», належаль ОСОБА_8 , а тому існує обґрунтований ризик їх відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172,173 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132,170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу, як накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на вказане майно, та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту майна, не є переконливими.

Що стосується посилань апелянта на те, що слідчим суддею в ухвалі, зазначено недостовірну інформацію щодо заявления цивільного позову прокурором, та зазначено про стягнення з ПАТ «АМКР», ОСОБА_8 на користь держави суми збитків, завданих умисним ухиленням від плати за землю (земельного податку або орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності) з 01.12.2014 по 31.03.2019 у розмірі 2 245 721 372,52 грн., то вони не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого про накладення арешту на майно, оскільки арешт накладено з метою в тому числі і забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст. 409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, яка відповідає вимогам ст.ст. 172,173 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС третього відділу першого управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , та накладено арешт на майно - грошові кошти, що находяться на банківських рахунках ОСОБА_8 . (ІПН НОМЕР_1 ), а саме: № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 , які відкриті та обслуговуються в АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005), та зупинено видаткові операції з коштами, які надійшли на рахунки та вже знаходяться на вищевказаних рахунках - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 ,- залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13

Справа № 11-сс/824/7042/2021
Єдиний унікальний номер 761/41229/21
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_14
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1