У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002274 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2021 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: востаннє 12.11.2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 26.04.2018 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Апелянт просить пом`якшити призначене покарання.

___________________________________________________________________провадження № 11-кп/812/769/21 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_8
категорія: ч. 3 ст. 185 КК України доповідач у апеляційній інстанції: ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не оскаржуючи вини, з вироком суду не погоджується в частині кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України.

Просить взяти до уваги, що має матір 1941 року народження, у якої захворювання на цукровий діабет та вона потребує допомоги.

Встановлені судом першої інстанції обставини
10 липня 2020 року о 20 год. ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки викрав належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 6А», в корпусі золотого кольору, імей НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 вартістю 4284 гривні. В подальшому, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 4284 гривні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Даних вимог суд першої інстанції дотримався.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності.

До зазначеного обвинуваченим ОСОБА_5 , що його дії не підлягають кваліфікації за ч.3 ст. 185 КК України, колегія суддів ставиться критично та вважає безпідставними доводи обвинуваченого щодо необхідності перекваліфікації його дій.

Так, та обставина, що двері квартири потерпілої були відкриті і обвинуваченому це було видно відразу, і він скориставшись тим, що двері не було зачинено на замок, не застосовувавши будь-яких фізичних засобів подолання перешкод, проник до квартири, не впливає на кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185 КК, оскільки проникнення було незаконним, відбулось без дозволу потерпілої і здійснено в її відсутність саме з метою заволодіння майном потерпілої.
Доводи ОСОБА_5 про те, що він будучи сусідом раніше заходив до житла потерпілої в гості, також не свідчать про невірну кваліфікацію його дій, оскільки будь-яке вторгнення до житла здійснене за відсутності господарів, всупереч волі законного володільця, без визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку, є незаконним.
Колегія суддів вважає, що дослідивши покази обвинуваченого, потерпілої та письмові докази, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_5 саме у таємному викраденні чужого майна поєднаному з проникненням у житло, вчинене повторно та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України.
За такого, відсутні підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку ці вимоги закону при призначені ОСОБА_5 покарання дотримані.

Мотивуючи призначення покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, вчинив новий умисний корисливий злочин, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, та обставин, що обтяжують покарання судом не було встановлено, та призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

Також, судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_5 , неодноразово засуджувався за злочини пов`язані із протиправним заволодінням чужим майном, на шлях виправлення не став, і скоїв новий умисний корисливий злочин, тому, колегія вважає, що суд прийшов до вірного висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без відбування покарання і, що покарання повинно бути призначено у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

За таких обставин, підстав для призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України суд апеляційної інстанції не знаходить.

Доводи обвинуваченого, щодо того, що його мати є особою похилого віку, яка хворіє, не є тими обставинами які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченому призначено у відповідності з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, та є необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для зміни вироку та його пом`якшення, про що просить апелянт, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.07.2021р. щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: