н/п 1-в/953/336/21

"22" листопада 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2018 ОСОБА_4 визнато винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2,3 ст. 307, ч.2 ст. 305 КК України і призначено йому покарання на підставі ст. 70 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, конфісковано в дохід держави майно належне ОСОБА_4 , вирішено долю речових доказів, та стягнуто витрати за проведення судових експертиз. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.08.2021 вказаний вирок залишений без змін.
01.11.2021 на адресу суду надійшла заява від заступника начальника слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення долі речових доказів по вказаному кримінальному провадженні, що знаходяться у провадженні СВ Управління, а саме: паперового конверту в якому знаходяться євро- 100 євро, долари США 2дол., гривні України 368 грн.
Вказана заява була розподілена для розгляду одноособово судді ОСОБА_1 .
Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного.
Приписами ст. 537 КПК України передбачені питання, які вирішуються судом під час виконання вироків.
Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України чітко встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (вилучення майна при тимчасовому доступі за ухвалою суду або накладення на нього арешту).
Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, про необхідність вирішення долі вказаного речового доказу коштів у розмірі 100 євро, 2 долари США, 368 грн., оскільки не вирішення даного питання сприятиме виникненню труднощів при виконанні вироку Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2018 , а саме вказані кошти необхідно звернути на користь держави, а тому заява підлягає задоволенню.
Керуючись, ст.ст. 98, 100, п.14 ч.1ст.537 КПК України,суд, -
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_6