УХВАЛА

Справа № 495/6917/21

Номер провадження 1-кп/495/920/2021

21 жовтня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

провівши у залі суду відкрите судове засідання по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР № 0000565 від 27.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 296 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

У провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 296 КК України.

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.12 ч.2 ст.115 КК України.

1 - Виклад обставин, зазначених у клопотанні.
В своєму клопотанні прокурор вказав, що 27.05.2021 року, приблизно о 08 годині 20 хвилин особа,матеріали у відношенні якого органами досудового розслідування виділені в окреме провадження в зв`язку з його розшуком , разом з обвинуваченим ОСОБА_3 на автомобілі «Ford Sierra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їхали до міського кладовища, яке розташоване біля с. Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області і вийшовши з автомобіля направились на територію вище вказаного кладовища де розпочали вживати алкогольні напої.

Перебуваючи на території кладовища до особи, матеріали у відношенні якого органами досудового розслідування виділені в окреме провадження в зв`язку з його розшуком та обвинуваченого ОСОБА_3 , підійшла ОСОБА_6 , яка працює на посаді доглядача за кладовищем КП «Міський центр благоустрій» та зробила останнім зауваження щодо вживання спиртних напоїв на території кладовища.

Після вказаних дій ОСОБА_6 відійшла від обвинуваченого ОСОБА_3 та особи,матеріали у відношенні якого органами досудового розслідування виділені в окреме провадження в зв`язку з його розшуком до службового приміщення, де знаходився її чоловік ОСОБА_7 , який працює на посаді доглядача за кладовищем КП «Міський центр благоустрій».

Далі обвинувачений ОСОБА_3 та особа ,матеріали у відношенні якого органами досудового розслідування виділені в окреме провадження в зв`язку з його розшуком , діючи з хуліганських мотивів використовуючи наявну у них вогнепальну зброю - пістолети, марку і модель в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, перебуваючи неподалік службового приміщення кладовища почали погрожувати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Після вказаного особа,матеріали у відношенні якого органами досудового розслідування виділені в окреме провадження в зв`язку з його розшуком , продовжуючи хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, здійснив постріл у бік ОСОБА_6 , причинивши останній вогнепальне поранення правого ліктьового суглобу, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень,що викликають короткочасний розлад здоров`я.

Одразу, ОСОБА_8 , діючи з метою припинення злочинних дії особи,матеріали у відношенні якого органами досудового розслідування виділені в окреме провадження в зв`язку з його розшуком та обвинуваченого ОСОБА_3 , почав захищати свою дружину, намагаючись відштовхнути останніх.

Під час вказаних дій у особи,матеріали у відношенні якого органами досудового розслідування виділені в окреме провадження в зв`язку з його розшуком та обвинуваченого ОСОБА_3 виник спільний намір направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , у зв`язку із чим знаючи і усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наявним при собі пістолетом, марку та модель пістолета під час проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим особа,матеріали у відношенні якого органами досудового розслідування виділені в окреме провадження в зв`язку з його розшуком ,здійснив один постріл в бік ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді вогнепального поранення, а саме, травматичного пошкодження в області серця між 3-4 ребрами і повернувшись в бік ОСОБА_9 , сказав останньому «кінчай його».

Далі ОСОБА_3 , діючи за вказівкою особи,матеріали у відношенні якого органами досудового розслідування виділені в окреме провадження в зв`язку з його розшуком з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 , діючи в єдиній групі осіб, переслідуючи єдину мету, знаючи і усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наявним при собі пістолетом, марку і модель пістолета в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, здійснив два прицільних постріли в область голови ОСОБА_7 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення, а саме відкритого пошкодження правої щоки з переломом ніжної щелепи, та здійснив один постріл в область тазостегнового суглобу, чим спричинив вогнепальне пораненнята тілесні ушкодження які відповідно до висновку судовомо-медичної експертизи відносяться до категорії тілених ушкоджень середньої тіжкості та легких тілесних ушкоджень,що викликають короткочасний розлад здоров`я.

Від отриманих вогнепальних поранень ОСОБА_7 , впав на землю, а особа,матеріали у відношенні якого органами досудового розслідування виділені в окреме провадження в зв`язку з його розшуком разом з обвинуваченим ОСОБА_3 , розуміючи, що вони вчинили усі дії, які вважали за необхідними, для протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 залишили місце скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень,передбачених, ч. 2 ст. 15, п.12 ч.2 ст.115 КК України, а саме в замаху на умисне вбивство, тобто замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також за ч.4 ст. 296 КК України , а самеґ: грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства,що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом,з використанням вогнепальної зброї.

2 - Доводи сторін.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання та застосувати більш м`який вид запобіжного заходу цілодобовий домашній арешт, посилаючись на наявність у ії підзахисного алібі на момент вчинення інкрімінованих йому злочинів, неправільну кваліфікацію дій обвинуваченного за ст. 296 ч.4 КК України та звенути увагу на відомості, які характеризують особу обвинуваченого, а саме: наявність постіного місця проживання, а також того,що він має на утриманні неповнолітню дитину і приймає активну участі у ії вихованні, незважаючи на те,що з матір`ю дитини він розлучений і дитина з колишньою дружиною обвинуваченого проживають за межами України.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судовому засіданні нпполягали на продовженні застосування обвинуваченому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

3 - Мотивація суду.
Білгород-Дністровським міськрайонним судом в судовому засіданні розглядається клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_10 у кримінальному провадженні за №0000565 від 27.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.12 ч.2 ст.115 та ч.4 ст. 296 КК України

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до п.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта,клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою обрання запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.
28.05.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, суд звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати суд в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Отже, суд вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину та зважаючи на викладену мотивацію у попередніх абзацах, можна дійти висновку, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_3 дій, що кваліфікуються за ч. 2 ст. 15, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 296 КК України.

Метою обрання запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Стосовно продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовує необхідність застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спробам незаконного впливу на осіб, котрі допитані у кримінальному провадженні в якості потерпілих та свідків, а їх показання мають суттєве значення як доказ, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Слід зазначити, що ймовірність переховування обвинуваечного значно зростає, оскільки тяжкість покарання, що йому загрожує, в сукупності з обґрунтованістю підозри з урахуванням усіх обставин суд приходить до висновку про наявність ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_11 від суду.

Як зазначено ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

На підтвердження викладеного слід зазначити, що існує ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Як зазначено в абзаці 36 Рішення ЄСПЛ по Справі «Москаленко проти України»

(Заява № 37466/04) від 20.05.2010 суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що такий ризик існує

3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий чи прокурор.
Суд оцінює наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає, що існують підстави вважати, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків, та потерпілих;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Прокурором зазначено, що наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовує необхідність застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спробам незаконного впливу на осіб, котрі допитані у кримінальному провадженні в якості потерпілих та свідків, а їх показання мають суттєве значення як доказ, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Слід зазначити, що ймовірність переховування обвинуваечного значно зростає, оскільки тяжкість покарання, що йому загрожує, в сукупності з обґрунтованістю підозри , з урахуванням усіх обставин , суд приходить до висновку про наявність ризику переховування ОСОБА_3 від суду.

Як зазначено ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Зазначене свідчить про те, що існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Як зазначено в абзаці 36 Рішення ЄСПЛ по Справі «Москаленко проти України»

(Заява № 37466/04) від 20.05.2010 суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що такий ризик існує.

Звертаючись із вказаним клопотанням, прокурор в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 , що є ризик того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, як мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обґрунтовуючи необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 слід зазначити, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільною, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення обвинуваченим інших більш тяжких кримінальних правопорушень, а також не виключить можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, що може вплинути їх показання в ході досудового розслідування.

Суд вважає, що під час розгляду клопотання прокурором доведені ризики того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, доведена необхідність обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наведені достатні докази щодо існування можливості переховування обвинуваченого від суду, а отже такі ризики є «достатніми» та «відповідними».

3.4 - Застосування відносно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що суддя, суд при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.12 ч.2 ст.115 КК України, яке кваліфікується як замах на умисне вбивство, тобто замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При вирішення питання про визначення розміру застави суд вважає за необхідне скористатись правом, визначеним ч.4 ст.183 КПК України, за змістом якої суд вправі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , вчинено як замах на умисне вбивство, тобто замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а отже слід застосувати запобіжний захід без визначення відповідного розміру застави.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.12 ч.2 ст.115 КК України, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, який діє до 19.12.2021 року включно.

Ухвала про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 припиняє свою дію 20.12.2021 року.

Розмір застави обвинуваченому ОСОБА_3 не визначати на підставі ч.4 ст. 183 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Повний текст ухвали оглошено в 16 годин 30 хвилин 21 жовтня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1