Провадження № 1-кс/344/7386/21
У Х В А Л А
25 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на бездіяльність слідчого,-

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що 28.05.2021 слідчо-оперативною групою Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області було вилучено автомобіль марки АUDІ А6, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_3 . У кримінальному провадженні №0000306 (правова кваліфікація ч.4 ст.358 КК України) накладено арешт на вилучений автомобіль. Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Таким чином, законних підстав утримувати майно у слідчого в рамках вказаного провадження немає. 18.11.2021 направив на ім`я слідчого вимогу про негайне повернення майна, яку він отримав, однак не отримав жодної відповіді та автомобіля. Бездіяльність дізнавача щодо неповернення належного майна та не зняття із нього арешту є протиправною та такою, що порушує права та законні інтереси скаржника, а також вимоги КПК щодо статусу вилученого автомобіля. Скаржник просить визнати бездіяльність слідчого Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна протиправною та зобов`язати слідчого Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 зняти арешт із автомобіля та негайно безоплатно повернути скаржнику.

Cкаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, що в ній зазначено. Вказав, що в травні місяці 2021 року зупинили працівники патрульної поліції. Документи містили ознаки підроблення. Документи були вилучені. В червні слідчий повідомив, що є кримінальне провадження про підроблення документів. В кінці серпня викликали для ознайомлення з експертизою. Транспортний засіб без підробки, в техпаспорті є ознаки підроблення. Подав заяву слідчому про повернення майна. Слідчий казав ще одну заяву подати. 18 числа подав звернення через канцелярію. Слідчий повідомив що це не в його компетенції.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, просив про розгляд скарги без його участі, рішення щодо повернення автомобіля на відповідальне зберігання скаржнику залишив на розсуд суду.

Сторони не надали суду актуального витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не надано достовірних відомостей щодо стадії кримінального провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

В скарзі вказано що на вилучений автомобіль накладено арешт.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так суб`єкт клопотання не оспорював і не заперечив правових підстав накладення відповідного арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

В свою чергу, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До завершення розгляду кримінального провадження по його суті все ще зберігається необхідність здійснити процесуальні дії з відповідним речовим доказом.

Сторони не надали суду актуального витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не надано достовірних відомостей щодо стадії кримінального провадження.

Також важливо відзначити, що відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності підлягає вирішенню прокурором.

Отже для вирішення питання повернення вилученого майна заявник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор.

Крім цього до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідження речового доказу судом.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Перед судом не доведено наявності правових підстав для повернення вилученого майна.

Таким чином, скарга не підлягає задоволенню.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1