ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
Справа № 991/8363/21
Провадження № 1-кс/991/8491/21
У Х В А Л А
21 грудня 2021 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
в с т а н о в и в :

13.12.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).
Зі змісту скарги вбачається, що 01.12.2021 ОСОБА_3 направив до НАБУ електронним листом заяву про вчинення членами Вищої ради правосуддя (далі ВРП) кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 366 КК України (далі КК України). Проте, у визначені ст.214 КПК України строки, наведені в заяві відомості про кримінальні правопорушення не були внесені до ЄРДР, чим порушено законні права заявника.
У зв`язку з цим, ОСОБА_3 , звернувся до Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ та просить слідчого суддю зобов`язати останнього внести відповідні відомості до ЄРДР за заявою від 01.12.2021.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, будучи належно повідомленим про час, дату, місце судового розгляду, проте у скарзі прохав здійснювати судовий розгляд за його відсутності через карантинні заходи у м. Києві, доводи скарги підтримав.
Уповноважений представник НАБУ, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явився. Втім, до початку судового розгляду подав до Вищого антикорупційного суду письмові пояснення, в яких прохав у задоволенні скарги відмовити та провести судовий розгляд у відсутність представника НАБУ.
За вказаних обставин, враховуючи положення ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність учасників судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Частиною першою статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (пункт 4 частини 5 статті 214 КПК України).
Бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає їх невнесення впродовж 24 годин після подання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Отже, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора.
Порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 за №298. Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України.
Аналіз вищезазначених положень дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення для того, щоб технічно внести дані відомості до відповідних розділів реєстру. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність його ознак. Такими даними є фактичне зазначення відомостей, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
Крім того, норми чинного кримінального процесуального законодавства встановлюють обов`язок здійснити фіксування наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, достатніх для реалізації завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, а не будь?якої інформації, направленої особою як заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2021 заявник через форму «Повідомлення про кримінальні правопорушення або необґрунтовані активи» подав до НАБУ повідомлення про кримінальні правопорушення, вчинені членами Вищої ради правосуддя. Так, ОСОБА_3 вважає, що член ВРП ОСОБА_4 , зловживаючи владою, не порушив в розумні строки дисциплінарне провадження проти суддів Верховного Суду України (далі ВСУ) за його скаргою (заявою) за наявності на те законних підстав, допустив виведення з?під відповідальності окремих суддів ВСУ. Інші члени ВРП , зловживаючи владою, та склавши в своїх ухвалах завідомо неправдиві відомості, також допустили виведення з?під відповідальності суддів ВСУ.

Заявник посилається на обставини розгляду його дисциплінарних скарг, що були подані до Вищої ради правосуддя, оцінку дотримання суддями Верховного суду України, а також членами Вищої ради правосуддя положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», іншого законодавства України та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практики її застосування Європейським судом з прав людини.
Таким чином, доводи заяви ОСОБА_3 фактично ґрунтуються на незгоді заявника із прийнятими Вищою радою правосуддя рішеннями, вчиненими її посадовими особами діями, тобто можна дійти висновку про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до ст. 214 КПК України. Таке твердження узгоджується із основами правового статусу Вищої ради правосуддя як колегіального, незалежного конституційного органу державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
Так, згідно з ч. 4 ст. 21 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» член Вищої ради правосуддя у своїй діяльності є незалежним від будь?якого незаконного впливу, тиску або втручання. Ця гарантія узгоджується із колом повноважень Вищої ради правосуддя, яка здійснює дисциплінарне провадження щодо суддів, а також вирішує інші питання.
Слідчий суддя звертає увагу на відсутність у матеріалах справи заяви ОСОБА_3 від 01.12.2021, однак, беручи до уваги зміст скарги, можна дійти висновку, що в заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення відсутній короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (зокрема, щодо розміру тяжких наслідків, які могли бути заподіяні заявнику), а також попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18, провадження № 51?4229км20) відмітив, що: «…слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР».
З огляду на викладене, вважаю, що відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР та, як наслідок, скарга заявника на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ є необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1