Справа № 183/3134/20
№ 1-кп/183/417/22

У Х В А Л А
16 березня 2022 року колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представників потерпілої ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
13 березня 2020 року під час здійснення досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжено судом.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, мотивуючи своє клопотання тим, що ризики передбачені п.1 ч. 1. ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання існують і на цей час, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, після вчинення інкримінованого злочину місце скоєння злочину покинув та переховувався від правоохоронних органів, тому існує реальна можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання у виді реального позбавлення волі у разі визнання його винним судом.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_10 проти заявленого клопотання прокурора заперечував, вважаючи ризики не доведеними та просив змінити його підзахисному раніше обраний запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби для можливості проходження військової служби чи вступу до територіальної оборони.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив змінити йому запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою, щоб мати змогу захищати країну та проходити військову службу у зв`язку з запровадженням воєнного стану в Україні.
Прокурор заперечувала проти заявленого клопотання про зміну запобіжного заходу наполягаючи на задоволенні свого клопотання та просила врахувати тяжкі наслідки скоєного.
Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотань сторони захисту, вважаючи що звільнення обвинуваченого для подальшої мобілізації неможливе, так як особи, обвинувачені за ст.115 КК України не підпадають під загальну мобілізацію, одночасно підтримав клопотання, заявлене прокурором.
Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_8 , підтримав думку адвоката ОСОБА_7 .
Потерпіла ОСОБА_9 підтримала думку своїх представників.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, колегія суддів, вважає за необхідне в даному випадку продовжити дію виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, встановлена наявність ризику, що знаходячись на волі, усвідомлюючи, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватися від суду.
При цьому враховується, що у досудовому звільненні (справа «Смірнови проти Росії» (п. 59)), особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі "Вемгофф проти Німеччини".
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для тримання особи під вартою наявність із боку обвинуваченого таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання обвинуваченого під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим щодо ОСОБА_5 , під час обрання запобіжного заходу, який не зменшився і себе не вичерпав у менш обтяжливий спосіб, оскільки на даний час триває судовий розгляд і закінчити його з об`єктивних причин неможливо, а тому вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, та продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Що стосується клопотання сторони захисту та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, суд, вважає їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, крім вищезазначених обставин, ще й в зв`язку з тим, що, підстава для звільнення зазначена як захисником так і обвинуваченим в своїх клопотаннях не свідчить про зменшення ризиків, встановлених судом, а посилання ОСОБА_5 на можливість проходження ним військової служби не базується на вимогах закону.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Обвинуваченому:
ОСОБА_5 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 12 травня 2022 року включно.
Копію ухвали направити для виконання командиру батальйону конвойної служби №1 ГУНП в Дніпропетровській області та начальнику Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)".
В задоволенні клопотання сторони захисту та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою - відмовити.
Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3