Справа № 346/984/17
Провадження № 11-кп/4808/502/21
Категорія ст. 121 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою прокурора Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2021 року,-

в с т а н о в и л а :

До початку апеляційного розгляду прокурор та захисник ОСОБА_7 подали заяви, в яких просять апеляційну скаргу подану прокурором розглянути в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 406 КПК України.

Стаття 406 ч.1 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Колегія суддів вважає, що подані заяви є обґрунтованими, а тому розгляд апеляційної скарги прокурора на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2021 року слід здійснювати в порядку письмового провадження.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та нетяжких злочинів. Окрім цього, на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 ч.1 п.п. 1,3,5 КПК України з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також зазначає, що 18.08.2021 року ОСОБА_8 був доставлений в КНП «Івано Франківська обласна клінічна лікарня Івано Франківської обласної ради» для консультації з судинним хірургом. Згідно встановленого діагнозу ОСОБА_8 було призначено амбулаторний курс лікування, який він отримує в умовах Івано Франківської міської медичної частини №12.

Просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 04.11.2021 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 04 листопада 2021 року в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено. Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задоволено.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 , змінено на запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 2 місяці, тобто по 03.01.2022 року включно, який полягає в забороні залишати обвинуваченому житло за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний період доби з 22 год. до 06 год. з можливістю відвідування та перебування в закладах охорони здоров`я Івано Франківської області за умови попереднього повідомлення відповідного органу поліції.

Перевіривши та проаналізувавши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалу суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.331 ч.1 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 ч.1 п.1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; а згідно ч. 2 цієї ж норми підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Однак, вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд врахував вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; зокрема, при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства та підставно у зв`язку з встановленими під час судового розгляду обставинами змінив йому запобіжний захід на домашній арешт.

Крім цього, як вбачається з матеріалів контрольного провадження судом першої інстанції було взято до уваги те, що відповідно до відповіді філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях від 07.09.2021 року № 1283/ЧН-21 обвинувачений за період перебування в УВП №12 був оглянутий лікарями міської медичної частини № 12 з приводу стану здоров`я та проводились додаткові методи обстеження. Враховуючи анамнез захворювання, скарги на стан здоров`я додаткові методи обстеження, встановлено діагноз: Ампутаційна кукса верхньої третини лівої гомілки. Облітеруючий атеросклероз лівої нижньої кінцівки ІІІ ступеня, правої нижньої кінцівки І-ІІ ступеня. ІХС. Стенокардія напруг ФК ІІІ та спокою. Нестабільний перебіг. Кардіосклероз дифузний та постінфарктний (Q інфаркт міокарда нижньої стінки із стентуванням правої коронарної артерії 08.08.2015 року, повторний інфаркт міокарду із повторним стентуванням 03.12.2018 року. Шлуночкова екстрасистолія СН1,ФК2. Гіпертонічна хвороба ІІІ, ступінь-ІІ, ризик- 4 (дуже високий).

18.08.2021 року ув`язнений був доставлений в КНП «Івано-Франківська обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» для консультації із судинним хірургом. Встановлено діагноз: Облітеруючий атеросклероз лівої клубкової артерії та гомілкових артерій з права. Згідно з даним діагнозом судинним хірургом вказаної лікарні призначено амбулаторний курс лікування, який ув`язнений отримує в умовах Івано-Франківської міської медичної частини № 12.

Однак, до початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження письмових доказів, відповідно до яких 18.11.2021 року в Івано Франківській ОКЛ у відділенні судинної хірургії, проведено реампутацію лівої нижньої кінцівки ОСОБА_8 .

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої Судом у п. 79 рішення в справі "Харченко проти України" та у п. 170 рішення у справі "Лабіта проти Італії", таке, що продовження тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Суд зазначає, що стаття 3 покладає на державу обов`язок дбати про фізичне благополуччя, осіб, яких позбавлено свободи. Суд погоджується з тим, що якість медичної допомоги в закладах охорони здоров`я пенітенціарних установ, можливо, не завжди такого ж рівня, як та, що надається в найкращих установах загального медичного обслуговування. Однак, держава повинна забезпечити належну охорону здоров`я та благополуччя осіб, узятих під варту, зокрема, шляхом забезпечення їм необхідної медичної допомоги (див. рішення у справах "Кудла проти Польщі" і "Гуртадо проти Швейцарії" (п.58).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі доказів та обставин, які були надані стороною захисту у клопотанні про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, підставно прийшов до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, забезпечить належну поведінку обвинуваченого та можливість звернутися для надання належного рівня медичної допомоги в заклади охорони здоров`я.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала суду відповідає вказаним вимогам.

Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, так як підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст.376,177,178, 183, 331, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2021 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5