ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4036/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/310/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

при секретарі ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/310/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2021 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

З вироку суду слідує, 04.02.2021 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у під`їзді №8 будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, будучи впевненим, що його дії носять таємний характер та не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення злочинного результату, з метою особистого збагачення, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, проник в приміщення квартири АДРЕСА_2 , звідки викрав пристрій спостереження за рухомими об`єктами (GPS - трекер) «Автозакладку» ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 1461 гривня 75 копійок, пістолет пневматичний «Аникс» А-111, заводський номер НОМЕР_2 , калібр 4,5 мм, вартістю 1050 гривень та універсальну батарею (Pawer Bank) марки ZMi моделі QB805 ємністю акумулятора 5000 mAh вартістю 133 гривні. Із викраденим майном ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2644 гривні 75 копійок.

Крім того, 04.02.2021 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у під`їзді №3 будинку №53, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, будучи впевненим, що його дії носять таємний характер та не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення злочинного результату, з метою особистого збагачення, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, проник в приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки викрав грошові кошти у сумі 150 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 4199 гривень 25 копійок, фен для волосся марки Coifm RSKompressor моделі CL5 вартістю 788 гривень 33 копійки, парфуми марки CHANEL №5 об`ємом 50 мл. вартістю 3000 гривень, окуляри сонцезахисні з написом Ray Sun вартістю 98 гривень 33 копійки, сережки виготовлені із золота «585» проби, на яких наявний орнамент у вигляді квітки, вагою 1,45 грама, вартістю 1376 гривень 76 копійок, сережки виготовлені із золота «585» проби, вагою 0,88 грама вартістю 835 гривень 55 копійок, підвіску виготовлену із золота «583» проби, на якій наявний орнамент у вигляді серця, вагою 0,58 грама, вартістю 548 гривень 81 копійка, підвіску виготовлену із золота «585» проби, на якій наявний орнамент у вигляді серця, вагою 1,45 грама вартістю 1376 гривень 76 копійок, підвіску у вигляді хреста виготовлену із золота «583» проби, вагою 0,54 грама вартістю 510 гривень 96 копійок, ланцюжок виготовлений із золота «583» проби, вагою 3 грама вартістю 2838 гривень 72 копійки, обручку виготовлену із золота «583» проби, вагою 1,65 грама вартістю 1561 гривня 29 копійок, кільце (чоловічу печатку) виготовлену із золота «585» проби, вагою 4,75 грама вартістю 4510 гривень 07 копійок. Із викраденим майном ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 21644 гривні 83 копійки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оскаржуючи вирок в частині фактичних обставин, доведеності вини та кваліфікації дій , вважає вирок в частині призначеного судом покарання таким, що не відповідає тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості, а тому просить вирок в частині призначеного покарання змінити та застосувати ст.ст. 69,75 КК України.

Вважає, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, повернення викраденого майна потерпілим, відсутності цивільного позову потерпілих, наявність на його утриманні матері пенсійного віку, яка потребує догляду, критичного ставлення ним до вчиненого, відсутністі обтяжуючих його покарання обставин судом першої інстанції не було розглянуто можливості застосування ст. ст.69,75 КК України.

Звертає увагу кеолегії суддів на те, що прокурором було запропоновано застосувати при призначенні йому покарання положення ст.75 КК України, що судом проігноровано та призначено максимальне покарання, яке вважає явно несправедливим через суворість.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги не заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), поєднана з проникненням в житло, є правильною, не оспорюються учасниками апеляційного розгляду, тому, відповідно до ст. 404 КПК України, колегією суддів не переглядаються.

Перевіряючи доводи апелянта щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання враховуються обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. У справі "Бакланов проти Росії" від 09.06.2005 та "Фрізен проти Росії" від 24.03.2005, суд зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним", а у справі "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 суд встановив, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Призначаючи покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких та визнано обставиною, яка пом`якшує його покарання - визнання вини. При цьому обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом встановлено не було.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції хоча і вірно визначився з видом покарання, однак, не в повному обсязі дотримався приписів ст.65 КК України при визначенні його розміру, не навівши мотивів з яких він виходив визначаючи його у максимально можливій межі, передбаченій санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Зокрема, місцевий суд безпідставно не врахував даних про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував заподіяну шкоду потерпілим.

Тому, колегія суддів вважає що покарання у виді трьох років позбавлення волі відповідатиме вимогам ст.ст.50,65-67 КК України, буде достатнім для попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Крім того, з урахуванням тяжкості злочину, встановлених даних про особу обвинуваченого, повного відшкодування ним шкоди потерпілим, обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 та за відсутності обставин, які його обтяжують, колегія суддів вважає за можливе його виправлення без відбування покарання та застосування положень ст. 75 КК України щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням протягом іспитового строку з покладенням на нього обовязків, визначених ст.76 КК України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду першої інстанції у відповідності до ст.ст. 408, 409 КПК України підлягає зміні в частині призначеного покарання у звязку з його невідповідністю особі обвинуваченого через суворість, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити .

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2021 року щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 (два) роки.

У відповідності до вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді