ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2615/21 Справа № 215/3489/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000147 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривий Ріг, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

за участю в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року в підготовчому судовому засіданні відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти та обрання більш м`якого запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 жовтня 2021 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що обставини, на які посилався слідчий суддя при обранні ОСОБА_7 при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, суд вважав, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, так як він хоча й працює, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , але неодружений, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від від 3 до 7 років позбавлення волі, у відношенні нього в Тернівському районному суду м. Кривого Рогу, перебуває на розгляді кримінальне провадження за ст. 126-1 КК України, тому він може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також впливати на потерпілих і свідків, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора, звільнити ОСОБА_7 під вартою, застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту або інший запобіжний захід не пов`язаний із ізоляцією його від суспільства.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на істотне порушення судом вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також на формальний розгляд клопотання прокурора та автоматичне продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою. Зазначає, що суд мав заявити самовідвід через обвинувальний ухил розгляду кримінальних проваджень, а також, у зв`язку з тим, що суд не перевірив особу та повноваження прокурора, чим перейняв на себе функції органу обвинувачення. Зазначає, що прокурором долучено до справи дві різні постанови про визначення групи прокурорів за підписами різних осіб, що свідчить про те, що повноваження прокурора здійснюється неналежним суб`єктом. ОСОБА_7 та не перевірив повноваження слідчого і прокурора під час розгляду клопотання слідчого. Вважає, що суд ігнорує завищену правову кваліфікацію дій обвинуваченого, поверхово провів розгляд клопотання прокурора, не допитав мати обвинуваченого та його сестру. Вважає, що ухвала не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Стверджує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні або низькі і для їх запобігання можливо застосувати інший альтернативний запобіжний захід.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу захисника із підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та змінити стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Прокурор про час та дату апеляційного провадження повідомлений належним чином, до апеляційного суду не з`явився, клопотань про його особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Положення третього речення частини третьої статті 315 втратило чинність, як таке, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2017 від 23.11.2017.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для обрання тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає безпідставними.
Згідно з матеріалами справи, в провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області є обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
За відомостями викладеними в обвинувальному акті, 11 травня 2021 року приблизно о 15 годині 05 хвилин, ОСОБА_7 , маючи при собі пневматичний газобалонний пістолет, керував власним автомобілем марки ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 та здійснював рух по вул. Сергія Колачевського в Тернівському районі м. Кривого Рогу.

В цей же час, автомобіль марки ВАЗ 21061 під керуванням ОСОБА_8 порівнявся із автомобілем марки ВАЗ 21093 під керуванням ОСОБА_7 , останній достовірно знаючи та усвідомлюючи, що в автомобілі марки ВАЗ 21061, знаходиться п`ять осіб, серед яких двоє малолітніх дітей, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи реальну небезпеку загрози спричинення своїми умисними діями шкоди здоров`ю ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , малолітнім ОСОБА_11 , а також іншим учасникам дорожнього руху, ОСОБА_7 діючи з особливою зухвалістю, здійснив три постріли та влучив в автомобіль марки ВАЗ 21061, зокрема у заднє скло вказаного автомобіля, в наслідок чого розбив його.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Оскарженою ухвалою суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 194, 199, 315 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Питання обґрунтованості підозри не є предметом апеляційної перевірки, з огляду на стадію кримінального провадження, а саме, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження і вже висунуте обвинувачення, а обвинувальний акт перебуває в суді на розгляді.
Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції не входить в перевірку доводів захисника щодо невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки це є завданням судового розгляду, за результатами проведення якого суд першої інстанції має оцінити докази та ухвалити відповідне процесуальне рішення.
З тих же мотивів виходить суд апеляційної інстанції, оцінюючи доводи захисника про недопустимість доказів кримінального провадження та завищеність правової кваліфікацію дій обвинуваченого.
В той же час, апеляційний суд перевіряє доводи апеляційної скарги захисника та оскаржене рішення суду на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та доцільності подальшої дії зазначеного запобіжного заходу.
Під час апеляційного провадження встановлено, що твердження прокурора та висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, а встановлені слідчим суддею ризики у вигляді переховування від органів досудового розслідування та суду, можливого впливу на потерпілих та свідків, а також вчинення іншого кримінальні правопорушення не зменшились та об`єктивно існують і для запобігання їх настання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При оцінці ризику переховування від суду, апеляційний суд зважає на підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, який вчинений із застосування пістолета, шляхом здійснення пострілів в автомобіль в якому перебували люди, який є тяжким злочином, а також на суворість ймовірного покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Враховуючи положення ст. ст. 177, 178 КПК України, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про існування вказаних ризиків, зокрема, ризик впливу на потерпілих у кримінальному провадженні та продовження вчиненні правопорушень, підтверджуються тим, що, як слідує з обвинувального акта в Тернівському районному суді м. Кривого Рогу розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України, при цьому останній підозрюється у вчинені нового умисного тяжкого злочину в цьому кримінальному провадженні, що дає підстави для висновку, що підозрюваний може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Крім того, за інформацією повідомленою стороною обвинувачення, підозрюваний може впливати на потерпілого і свідків, оскільки в провадженні СВ ВП № 5 є кримінальні провадження за фактом погрози вбивством та нанесення тілесних ушкоджень за заявами потерпілого ОСОБА_8 від 28.04.2020, 06.02.2021 року і 18.02.2021 року.
Ризик впливу обвинуваченим на потерпілих та свідків, обумовлюється тим, що вони ще не допитані в суді, при цьому їхні показання можуть бути доказами тільки за умови безпосереднього їх допиту в судовому засіданні (ст. ст. 23, 95 КПК України).
Під час перевірки доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність ризиків та можливості їх запобігання виключно шляхом застосування до підозрюваного тримання під вартою, апеляційний суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки в ухвалі суд належним чином врахував, окрім зазначеного вище, відомості про особу обвинуваченого, який не одружений, має малолітню дитину, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується, проте такі відомості не можуть розцінюватись як безумовна підстава для відмови в задоволенні клопотання слідчого, з огляду на встановлені ризики та їх рівень.
Доводи захисника, що слідчий суддя не врахував відомості про особу ОСОБА_7 , зокрема, що останній має міцні соціальні зв`язки зі своєю родиною, має малолітню дитину на вихованні та колишню дружину, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки колишня дружина є потерпілою у даному кримінальному провадженні, а дочка, в момент вчинення ОСОБА_7 інкримінованих дій, згідно з обвинувальним актом, перебувала в салоні вказаного автомобіля.
Посилання захисника в апеляційній скарзі про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, а саме, що головуючий у справі мав заявити собі самовідвід, суд апеляційної інстанції вважає передчасними, а такі твердження захисту можуть бути вирішені в порядку, передбаченому § 6 Глави 3 КПК України.
Доводи захисника, про порушення права на захист ОСОБА_7 та застосування до нього насильства під час затримання, апеляційний суд розцінює як такі, що підлягають перевірці під час судового розгляду та дослідження доказів.
Необґрунтованими апеляційний суд вважає і доводи захисника, що прокурором долучено до справи дві різні постанови про визначення групи прокурорів за підписами різних осіб, що свідчить про те, що повноваження прокурора здійснюється неналежним суб`єктом, у зв`язку з тим, що для вирішення цього питання суду слід в комплексі дослідити оригінали вказаних постанови, витяги з ЄРДР тощо.
В той час, як за процесуальними правилами, регламентованими для апеляційного розгляду даної категорії справ, можливості апеляційного суду є обмеженими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 422-1 КПК України суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою... невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою та клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою... подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Твердження захисту, що суд поверхово провів розгляд клопотання прокурора, оскільки не допитав мати обвинуваченого та його сестру, то суд апеляційної інстанції зауважує, що оскаржене рішення суд прийняв під час підготовчого провадження, в ході якого суд не може досліджувати докази, а згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування ОСОБА_12 має статус свідка і може бути допитана під час судового розгляду.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження та запобігання вищевказаним ризикам, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії судового провадження є необхідним та доцільним.

При вирішенні питання про тривалість строку тримання ОСОБА_7 під вартою, суд апеляційної враховує питання розумності строків провадження та вважає, що такий строк не є надмірно тривалим, оскільки стосовно нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 14 травня 2021 року, а 28 травня 2021 року обвинувальний акт надійшов до суду.
Доводи апеляційної скарги захисника, що суд всупереч вимогам ч. 3 ст. 315 КПК України продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а не обрав, чим на думку захисника, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального, апеляційний суд вважає слушними та часткового обґрунтованими, проте така невідповідність не може бути розцінена як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд на новій процесуальній стадії кримінального провадження перевірив наявність підстави для застосування такого запобіжного заходу та інші обставини, передбачені ст. ст. 176-178, 183, 194, 315 КПК України та по суті прийняв правильне рішення.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Сєрявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, від 10 лютого 2010 року).
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про обрання (продовження) обвинуваченому ОСОБА_7 тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, об`єм висунутого обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про його особу, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах, передбачених КПК України на цій стадії кримінального провадження, та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 315, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
Оксана ПІСКУН Олена ДЖЕРЕЛЕЙКО Наталія ОНУШКО