Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/5/19
Провадження № 1-в/376/51/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2021 р.

Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира, Київської області справу за клопотанням провідного інспектора Сквирського РВ філії ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області про звільнення від кримінального покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква, Київської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно - технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 13.03.2019 року Сквирським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком два роки, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Сквирського районного суду Київської області від 13 березня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком на два роки та покладено на нього, відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Провідний інспектор Сквирського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області у клопотанні від 15.03.2021 року просить звільнити засудженого від призначеного покарання мотивуючи тим, що за час іспитового строку засудженим ОСОБА_4 допущено одне порушення обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 76 КК України, а саме не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, про що 23.11.2020 року до засудженого було застосовано письмове попередження про направлення до суду матеріалів про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання відповідно до ст. 78 КК України у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків.

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 20.11.2020 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Інших порушень порядку і умов відбуття покарання у вигляді іспитового строку не допустив, обов`язки покладені судом виконав, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник органу пробації, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи без його участі, просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні, заперечував проти задоволення клопотання, в обґрунтування чого вказав, що відносно засудженого ОСОБА_4 на даний час розглядається кримінальне провадження № 0000378 від 17.10.2020 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке знаходиться на розгляді Сквирського районного суду Київської області. Вказаний злочин засуджений ОСОБА_4 вчинив саме в період іспитового строку, що унеможливлює звільнення засудженого від призначеного йому покарання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Враховуючи дану норму суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності вищевказаних осіб.

Дослідивши клопотання та додані до нього письмові документи, матеріали особової справи № 17/2019 р., суд приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом ОСОБА_4 вироком Сквирського районного суду Київської області від 13 березня 2019 року засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком на два роки та покладено на нього, відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до матеріалів справи, строк відбування покарання ОСОБА_4 закінчився 13.03.2021 року, тому представник органу пробації звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від покарання призначеного вироком Сквирського районного суду Київської області від 13.03.2019 року у зв`язку із закінченням іспитового строку засудженого.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення від 20.11.2020 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Як вбачається із обвинувального акта кримінальне провадження № 0000378, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 17.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України направлено до Сквирського районного суду Київської області.

Відповідно до ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Статтею 62 Конституції України, частиною 2 статті 2 Кримінального кодексу України та частиною 1 статті 17 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Однією з загальних засад кримінального провадження, встановленою статтею 17 КПК України є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, відповідно до якої, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.04.2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка обвинувачується у кримінальному злочині, є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах Шагін проти України, Грабчук проти України та інших.

У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, зокрема у п. 2 ст. 14 зазначено, що кожен обвинувачений в кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно з законом.

Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Під час судового розгляду встановлено, що остаточного рішення за обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України немає, натомість триває лише судовий розгляд даного кримінального провадження, вирок суду, яким було б визнано винним та засуджено ОСОБА_4 за вчинення зазначеного злочину також немає, тому з огляду на вищевикладене, за відсутності обвинувального вироку суду не можна й стверджувати про те, що ОСОБА_4 скоїв вказане кримінальне правопорушення у період іспитового строку, а отже не можна й констатувати, що засуджений не виконував обов`язки, покладені на нього вироком та вчинив кримінальне правопорушення.

При цьому, відповідно до статті 165 Кримінального виконавчого кодексу України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Вирок Сквирського районного суду Київської області відносно ОСОБА_4 постановлено 13.03.2019 року, іспитовий строк закінчився 13.03.2021 року.

Разом з тим, відповідно до матеріалів провадження за час перебування на обліку засуджений ОСОБА_4 перебував на обліку у Сквирському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області, додержувався процесуальних зобов`язань, покладених на нього судом у зв`язку зі звільненням від відбування покарання за вироком від 13.03.2019 року, обов`язки виконував, порушень, які б носили систематичний характер, не допускав, іспитовий строк закінчився 13.03.2021 року, відсутній вирок суду, який би підтверджував, що ОСОБА_4 скоїв злочин під час іспитового строку, а отже, з огляду на те, що підстави для скасування випробувального строку та направлення ОСОБА_4 для відбуття призначеного покарання в виді позбавлення волі судом не встановлені, ОСОБА_4 слід звільнити від призначеного йому покарання.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, тому клопотання провідного інспектора Сквирського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області, підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 2, 78 КК України, ст. ст. 17, 369, 370 372, 537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання провідного інспектора Сквирського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку відносно засудженого ОСОБА_4 , задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Сквирського районного суду Київської області від 13.03.2019 року у зв`язку із закінченням іспитового строку - звільнити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи діб з моменту її проголошення через Сквирський районний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1