Справа № 346/4738/21
Провадження № 11-кп/4808/99/22
Категорія ч.1 ст.126 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000307 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, одруженого, на утриманні нікого немає, депутатом не обирався,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено покарання 200 (двісті) годин громадських робіт.

Вирішено питання щодо речового доказу.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, а саме вчинив умисні насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, що вчинено при наступних обставинах.

Обвинувачений ОСОБА_8 , близько 20:00 години 07.09.2021 року, перебуваючи на господарстві, що за адресою АДРЕСА_2 , де, на ґрунті тривалих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_2 . В ході даного конфлікту, обвинувачений ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , правою рукою стиснув ділянку шиї останній, після чого насильно здавлюючи у вказану ділянку припиняв дихання потерпілої ОСОБА_10 , в результаті чого останній завдав фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок змінити в частині призначеного йому покарання та призначити покарання за ч.1 ст. 126 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., в решті вирок залишити без змін.

Вважає вирок суду в частині призначення покарання - незаконним, необґрунтованим та необ`єктивним.

Вважає, що призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Зокрема, судом не враховано те, що він з самого початку досудового розслідування активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, своєю процесуальною поведінко не затягував ні досудового розслідування, ні судового розгляду, добровільно відшкодував шкоду потерпілій, потерпіла жодних претензій до нього не має, а також він щиро розкаюється у вчиненому, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем реєстрації. Крім того вказує, що він безперервно офіційно працює з 29.08.1990 року у виробничому підрозділі пасажирського вагонного депо Чернівці, а тому характер його роботи, а також наявність особистого селянського господарства ускладнює відбуття ним покарання у виді громадських робіт. Вважає, що суд необґрунтовано призначив йому покарання у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 126 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений підтримав доводи апеляційної скарги, звернув увагу суду на порушення кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції і просив скасувати вирок суду та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції;

- потерпіла просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, наполягала на суворому покаранні обвинуваченого за вчинене ним правопорушення;

- прокурор просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з урахуванням положень статей 381-382 КПК України, а саме у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував правильність встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин вчиненого правопорушення, та просив змінити вирок суду в частині призначеного йому покарання.

Проте, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що не погоджується із встановленими органом досудового розслідування обставинами вчиненого правопорушення та заперечує свою винуватість у вчиненні кримінального проступку.

Аналізуючи зміст рішення ЄСПЛ від 25.07.2017 у справі «Ростовцев проти України», яке набуло статусу остаточного 25 жовтня 2017 року, щодо порушення ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що полягає в порушенні національними судами суті права заявника на подання апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, ухвалений у порядку ст. ст. 381, 382 КПК України, може бути оскаржений в апеляційному порядку.

За змістом ч. 1 ст. 302 КПК України, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 302 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Отже, з системного аналізу вказаної норми вбачається, що саме на орган досудового розслідування покладається обов`язок роз`яснити підозрюваному наслідки надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, що, у свою чергу, передбачає і з`ясування того, чи зрозумів підозрюваний, які наслідки очікують на нього у разі надання такої згоди.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.10.2021 у справі № 185/7793/20 (провадження № 51-1860км21) спрощене кримінальне провадження щодо кримінальних проступків є обмеженням фундаментального права людини на справедливий судовий розгляд, а тому суди повинні належним чином звертати увагу на забезпечення права на захист обвинуваченого. Підписання обвинуваченим заяви про беззаперечне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, стосовно якого можливе спрощене кримінальне провадження, за відсутності захисника та неналежне роз`яснення обвинуваченому органом досудового розслідування суті обмежень під час розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Параграфом 1 глави 30 КПК України регламентовано порядок проведення спрощеного провадження щодо кримінальних проступків.

Статтею 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Колегія суддів вважає, суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного вироку не дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились в умисному завданні насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Згідно ухвали Коломийського міськрайонного суду від 29 вересня 2021 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, призначено до розгляду на 01.12.2021 року у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 було розглянуто у спрощеному порядку без виклику учасників кримінального провадження, але з проведенням судового розгляду в судовому засіданні (а.п.20).

Згідно мотивувальної частини оскаржуваного вироку, судом було встановлено, що з долученої до обвинувального акта письмової заяви обвинуваченого ОСОБА_8 , яка складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_11 , обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності. Крім того, заява потерпілої ОСОБА_9 про те, що вона не заперечує проти такого розгляду.

Крім того, судом у вироку зазначено, що в матеріалах кримінального провадження міститься протокол допиту підозрюваного від 22.09.2021 року, згідно якого ОСОБА_8 вину визнав, просив його суворо не карати (а.п. 47-48).

Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно послався на вищевказаний протокол допиту підозрюваного, оскільки, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не може обґрунтовувати свої висновки, посилаючись на показання підозрюваного, які були надані на досудовому розслідуванні.

Крім того, вищевказані показання підозрюваного ОСОБА_8 не давали суду першої інстанції можливості встановити, що підозрюваний надавав пояснення, які повністю відповідали обставинам встановленим органом досудового розслідування.

Разом з тим, зі змісту пояснень обвинувачуваного ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що останній повністю заперечує свою вину у вчиненні правопорушення та вказує що не душив потерпілу за шию.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 стверджував, що підписав документи на вимогу слідчого за відсутності захисника і не розумів правових наслідків підписання заяви про беззаперечне визнання винуватості та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, оскільки вважав, що буде викликаний в суд першої інстанції та зможе надати пояснення з приводу висунутого обвинувачення.

Колегія судів вважає, що суд першої інстанції, прийнявши рішення про здійснення судового розгляду у спрощеному порядку, належним чином не перевірив добровільності волевиявлення ОСОБА_8 при підписанні заяви про беззаперечне визнання винуватості та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Колегія суддів вважає, що під час судового розгляду та постановлені вироку суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінально процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зважаючи на те, що обвинувачений фактично заперечує свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, враховуючи те, що судом було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегія суддів вважає, що вирок суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді провадження необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, ретельно перевірити доводи учасників провадження, й ті, що наведені в апеляційній скарзі та створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості, й ухвалити рішення, яке відповідатиме вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,409,412,415,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5