Справа №588/382/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1204/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
Іменем України

08 листопада 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 588/382/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 10.09.2021, якою обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), раніше не судимому в порядку ст. 89 КК України

продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , оскільки поза увагою суду залишилось те, що до клопотання про продовження строку тримання під вартою не було долучено жодних даних про вручення ОСОБА_9 копії клопотання. Зазначає, що вона також відмовилася від його отримання у зв`язку з порушенням стороною обвинувачення кримінально-процесуальних строків, суддя проявив односторонність в розгляді клопотання, обґрунтовуючи в ухвалі тільки повідомлення, обставини та докази сторони обвинувачення і повноцінно не висловив позицію сторони захисту.

ОСОБА_9 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289 КК, а саме у тому, що він 12.01.2021 близько о 04:00, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання АДРЕСА_1 , умисно, протиправно заподіяв смерть своїй бабусі ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 12.01.2021 близько 06:00 ОСОБА_9 , перебуваючи на вул. Гришина в м. Тростянець біля одного з гаражів помітив автомобіль «Опель Астра», р. н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_12 , який в той час зачиняв ворота гаражу. ОСОБА_9 сів до автомобіля, зачинив зсередини всі дверцята на замок та покинув місце вчинення правопорушення.

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 10.09.2021 ОСОБА_9 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08.11.2021 включно. Своє рішення суд першої інстанції умотивував наявністю ризиків переховування від суду, знищення, схову або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу і просили скасувати ухвалу суду, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухваливши рішення щодо продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов такого висновку, оскільки при вирішенні зазначеного питання у повній мірі дотримався вимог ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199 і 331 КПК, а саме з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою, зокрема, ту обставину, що судове провадження не завершене до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого та наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, та які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

Зокрема, ОСОБА_9 є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість цього обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена давати оцінку доказам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, вирішувати наперед питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому діянь і може з`ясовувати та досліджувати обставини тільки щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності і доцільності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання встановленим судом першої інстанції ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу в триманні обвинуваченого під вартою. При цьому, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_9 , колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де Суд зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд проявив односторонність в розгляді клопотання, обґрунтовуючи в ухвалі тільки повідомлення, обставини та докази сторони обвинувачення та не висловив повноцінно позицію сторони захисту стосовно клопотання прокурора не заслуговують на увагу, оскільки суд постановив ухвалу у межах своїх повноважень та за процедурою і у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від суду і цей ризик не зменшився, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих правопорушень, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, конкретні обставини провадження.

Також наявний і зазначений ризик, який дає достатні підстави колегії суддів вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК.

При встановленні ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

Враховуючи кількість епізодів вчинених кримінальних правопорушень, обґрунтованим є і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Зважаючи на наявність ризиків, зазначених в ухвалі суду першої інстанції, необхідність забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника судового провадження була застосована належна правова процедура, колегія суддів вважає, що суспільний інтерес, що полягає у захисті прав потерпілих від злочинів привалює над принципом поваги до свободи особистості і виправдовує саме на теперішній час подальше тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, ухвалу суду про продовження відносно ОСОБА_9 строку тримання під вартою, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

постановила:

Ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 10.09.2021 відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4