ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2884/21 Справа № 205/9860/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001931 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська (м. Дніпро), громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14.10.2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі;

- 19.07.2018 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 391 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 місяці 12 днів. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.05.2017 року по 20.06.2017 року. 27.08.2018 року звільнений по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23 жовтня 2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, - залишено тримання під вартою.
Вирішено долю судових витрат та речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

У невстановленому місці та час ОСОБА_7 вступив у попередню змову із невстановленими особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, на вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.

Реалізуючи умови попередньої домовленості, направленої на вчинення таємного викрадення чужого майна, діючи узгоджено із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, приблизно о 14 годині 00 хвилин 23.10.2020 року, разом із невстановленими особами, прибули до території домоволодіння АДРЕСА_3 . Після чого ОСОБА_7 разом із невстановленими особами, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та їх дії є таємними для оточуючих, перелізли через паркан розташований по периметру домоволодіння та надалі шляхом віджиму металопластикового вікна будинку, розташованого за вказаною адресою проникли до житла, де виявили майно, що має матеріальну цінність, а саме: електричну дриль фірми «Bosch PSB 530 RE electronic» вартістю 948 грн. 27 коп.; радіоприймач в стилі «Ретро» МС58ВС вартістю 2698 грн. 00 коп.; машину гравірувальну із набором насадок марки «Grand» МГ-320 320 Вт, вартістю 607 грн. 95 коп.; контейнер з набором свердел «Metabo SP 86», вартістю 752 грн. 40 коп.; портативний комп`ютер фірми «Apple Мас mini», вартістю 6400 грн. 00 коп.; обігрівач фірми «Saturn ST-HT7645K», вартістю 236 грн. 21 коп.; сумку жіночу шкіряну фірми «Florense», вартістю 323 грн. 00 коп.; подовжувач електричний фірми «Forord» довжиною 20 м., вартістю 855 грн. 00 коп.; магнітофон фірми «Dewoo DAYTEK DRD-S11», вартістю 150 грн. 00 коп.; портативний комп`ютер фірми «Packard Bell MOYGY-JJGH2-W736D-RQ4XB-33BRM», вартістю 3111 грн. 00 коп.; комп`ютерні колонки «Micrdab Fiat», вартістю 279 грн. 30 коп.; прожектор світодіодний «Светкомплект» 220w, вартістю 475 грн. 00 коп.; комп`ютерну мишу безпровідну «Esperanza» ТМ116Е, вартістю 93 грн. 00 коп.

Діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_7 разом із невстановленими особами, доводячи свій спільний злочинний умисел до кінця, склали вказані речі в три поліетиленові пакети, та покидаючи місце вчинення кримінального правопорушення, перекинули вищезазначене майно через паркан розташованого по периметру вищевказаного домоволодіння, тим самим таємно викрали вищевказане майно. Після чого, з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись майном на власний розсуд, завдавши своїми противоправними діями майнову шкоду ОСОБА_10 на суму 16 929 грн. 13 коп.

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений просить вказаний вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Зазначає, що вказаний злочин він не вчиняв, його підставили, попросивши допомогти перенести майно.
Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з порушенням кримінального законодавства України.
- прокурор просить вказаний вирок, в частині призначеного покарання, - скасувати, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. В іншій частині вирок прокурор просить залишити без змін.

Вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку прокурора, судом першої інстанції під час прийняття рішення не було враховано, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, на шлях виправлення, не дивлячись на те, що відбував покарання в місцях позбавлення волі, не став, та знову вчинив кримінальне правопорушення.

На апеляційну скаргу прокурора захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 були подані заперечення.

Захисник просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, вирок щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що судом першої інстанції не надано оцінки тим обставинам, що особи, які заволоділи майном потерпілих не отримали реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним, що підтверджується показами свідків та протоколом огляду місця події.

На думку захисника, судом необґрунтовано кваліфіковано дії ОСОБА_7 як закінченої крадіжки, оскільки це був замах на вчинення злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги, - залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, та просили вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечення захисника обвинуваченого на апеляційну скаргу прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Апеляційним переглядом встановлено, що суд першої інстанції ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України, навів у вироку детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку як кожному з них, так і їх сукупності у взаємозв`язку. При цьому констатував, що за встановлених фактичних обставин скоєного, дії останнього охоплюються складом кримінального правопорушення, визначеного ч. 3 ст. 185 КК України. З позицією суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.
Щодо доводів обвинуваченого та його захисника про те, що судом необґрунтовано кваліфіковано дії ОСОБА_7 як закінченої крадіжки, оскільки це був замах на вчинення злочину, колегія суддів необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції, враховуючи закладені в зазначених нормах закону завдань, провів щодо ОСОБА_7 повний та неупереджений судовий розгляд, дотримавшись вимог кримінального процесуального законодавства України.

Колегія суддів зазначає, що кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення та доказування кримінально-процесуальними й криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Згідно з ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку та грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Відповідно до положень кримінального закону крадіжка майна вважається закінченим злочином з моменту, коли винна особа повністю реалізувала умисел щодо заволодіння майном. Заволодіння передбачає такий перехід майна до винного, який надає йому навіть початкову реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним. При цьому докладне визначення цього моменту в кожному конкретному випадку залежить від характеру майна, навколишньої обстановки щодо вчинення крадіжки, наявності реальної можливості використати майно за особистим розсудом винного.

Доводи обвинуваченого та його захисника про невірну кваліфікацію скоєного ОСОБА_7 спростовані:
-показами потерпілого ОСОБА_10 , що 23.10.2020 року він перебував за адресою свого мешкання по АДРЕСА_3 . Близько о 13.00 год. він разом зі своєю дитиною вийшов з території належного йому домоволодіння та направився по власним справам. Приблизно через годину йому зателефонувала сусідка ОСОБА_11 та повідомила, що троє невідомих чоловіків вчинили крадіжку його майна з території його домоволодіння, їх помітили та одного з них затримали працівники поліції. Через 20 хвилин він повернувся до свого будинку та побачив автомобіль співробітників патрульної поліції, всередині якого знаходився ОСОБА_7 . Надалі він побачив, що біля його двору на землі розкидані поліетиленові пакети та сумки, в яких знаходилось належне йому майно;

- показами свідка ОСОБА_12 , що вона в жовтні 2020 року, більш точної дати не пам`ятає, близько 15.00 год., в якості пасажиру, їхала додому на автомобілі разом зі своїм знайомим ОСОБА_13 , який був за кермом вказаного автомобіля. В зазначений час, проїжджаючи біля одного з будинків по вул. Гайдамацькій вона побачила двох чоловіків, які стояли на вулиці під парканом будинку та проявляли нервову поведінку. Потім, коли вони доїхали до кінця вулиці, вона повернулася назад та побачила, як через паркан будинку, біля якого вони проїжджали, хтось перекидав сумку. Вона зрозуміла, що в цьому домоволодінні здійснюється крадіжка, у зв`язку з чим попрохала ОСОБА_13 повернути автомобіль назад, що він і зробив. В цей час вона побачила трьох невідомих чоловіків, які з пакетами переходили проїзну частину, а коли вони побачили їх автомобіль - почали тікати. В цей момент вона разом з ОСОБА_13 побачили автомобіль патрульної поліції та повідомили працівникам поліції про осіб, які вчинили крадіжку з вказаного нею будинку. Надалі працівники патрульної поліції затримали одного чоловіка, якого ОСОБА_12 впізнала у судовому засіданні, як обвинуваченого ОСОБА_7 ;

- показами свідка ОСОБА_13 , що він в жовтні 2020 року, більш точної не дати не пам`ятає, близько 15.00 год. їхав додому на своєму автомобілі разом зі своєю знайомою ОСОБА_12 по вул. Гайдамацькій. Проїжджаючи повз одного з будинків він побачив під парканом чоловіка, який нервового озирався по сторонах. Коли він доїхав до кінця вулиці, ОСОБА_12 повідомила йому, що побачила як хтось перекидав через паркан сумку. Після чого він повернув автомобіль назад, де вони побачили трьох невідомих чоловіків, які переходили дорогу з сумками. Він почав сигналити, після чого чоловіки почали тікати. В цей момент вони, тобто ОСОБА_13 з ОСОБА_12 , побачили автомобіль патрульної поліції та повідомили працівникам поліції про осіб, які вчинили крадіжку з вказаного будинку. Надалі працівники патрульної поліції затримали одного чоловіка, якого ОСОБА_13 впізнав у судовому засіданні як обвинуваченого ОСОБА_7 . При цьому, у судовому засіданні ОСОБА_13 наголосив, що обвинувачений ОСОБА_7 це саме той чоловік, якого він бачив біля паркану будинку, який нервово озирався по сторонам;

- показами свідка ОСОБА_14 , що вона працює на посаді інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області та в жовтні 2020 року, більш точної дати не пам`ятає, в складі автопатруля спільно з поліцейським ОСОБА_15 здійснювала патрулювання Новокодацького району м. Дніпра. Близько 15.00 год. по вул. Гайдамацькій вона помітила людей, які намагались привернути їх увагу. Зупинившись, чоловік та жінка повідомили про трьох невідомих людей, які перелізли через паркан домоволодіння по вул. Гайдамацькій та передавали через паркан один одному сумки. В цей момент вона побачила трьох невідомих людей, які почали тікали від будинку. Вона разом з напарником ОСОБА_15 вирішили зупинити даних осіб та через гучномовець вимагали їх зупинитися, але останні викинувши сумки, почали тікати. Надалі двом чоловікам вдалося втекти, одного чоловіка, яким пізніше виявився ОСОБА_7 , вони затримали. Під час затримання ОСОБА_7 пояснив, що почав бігти для того, щоб допомогти працівникам поліції затримати осіб, які вчинили крадіжку з домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Пояснення потерпілого та свідків є послідовними, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, а тому сумніву в правдивості їх пояснень, - не викликає.

Вина ОСОБА_7 у скоєному підтверджується також дослідженими письмовими доказами у справі:

- протоколом огляду місця події від 23.10.2020 року з фото-таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , в результаті якого було виявлено, що одне з вікон, яке розташовано у вітальні має ознаки пошкодження, а саме деформовано та відкрито шляхом віджиму всередину приміщення;

- протоколом огляду місця події від 23.10.2020 року з фото-таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості розміром близько 50 на 50 метрів, яка розташована на відстані 25-30 метрів від паркану домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_3 та виявлено: пакет полімерний (жовтого кольору) із написом «Аврора», всередині якого знаходився радіоприймач коричневого кольору; пакет полімерний (білого кольору) із написом «Varus», вмістом якого є контейнер, всередині якого знаходився дриль марки «Bosch», контейнер, вмістом якого є машина гравірувальна із набором насадок марки «Grand», контейнер з набором свердел; сумка тканева, вмістом якої є портативний комп`ютер фірми «Apple» зі стилусом в чорному чохлі, обігрівач портативний марки «Saturn», блоки живлення дві одиниці, сумка жіноча шкіряна марки «Florense», сумка тканева сірого кольору марки «Nivea», подовжувач електричний чорного кольору марки «Forord»; пакет полімерний жовтого кольору із написом «Billa», вмістом якого є музикальна магнітола марки «Dewoo»; сумка полімерна прозора із написом «Soloron», вмістом якої є портативний комп`ютер фірми «Packard Bell, обігрівач портативний марки «SI», комп`ютерні колонки «Micrdab Flat», прожектор (світлодіодний) в упаковці, комп`ютерна миша безпровідна «Esperanza» чорного кольору;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.10.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 за рисами обличчя, зачіскою впізнала чоловіка на фотознімку під №1, на якому зображений ОСОБА_7 , який знаходячись по вул. Гайдамацькій біля буд. 42 тримав в руці сумку з викраденими речами та намагався втекти;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.10.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 за рисами обличчя, зачіскою впізнав чоловіка на фотознімку під №1, на якому зображений ОСОБА_7 , який знаходячись по вул. Гайдамацькій біля буд. 42 тримав в руці сумку з викраденими речами та якому передавали сумки через паркан буд. АДРЕСА_3 ;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №4797-20 від 10.12.2020 року.

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями вважав, що ОСОБА_7 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими, відповідними встановленим в ході судового провадження судом першої інстанції обставинам кримінального правопорушення та такими, що зроблені на підставі всебічно оцінених письмових доказів та показів свідків.
Відносно доводів апеляційної скарги прокурора щодо скасування оскаржуваного вироку, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів зазначає наступне.

Однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, за місцем мешкання характеризується задовільно.
Суд першої інстанції врахував конкретні обставини кримінального провадження, а саме, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів, поведінку обвинуваченого в ході судового провадження, який будь-якого каяття у вчиненому злочині не виказав, свою провину не визнав, та призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів прокурора про невідповідність призначеного судом першої інстанції покараннятяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

В ирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4