ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/971/20 Номер провадження 11-кп/814/1003/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 125 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Полтава

суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001942 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 01 липня 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гадяч Полтавської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, одружений, не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,
засуджений за ч.2 ст. 125 КК України на 6 місяців арешту.
Строк покарання визначено рахувати з моменту затримання.
Цивільний позов потерпілої задоволено та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 25000 грн моральної шкоди.
Вирішено питання щодо запобіжного заходу.
Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що він 28.08.2019 приблизно о 19:46 год перебуваючи на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс не менше трьох ударів рукою, пальці якої були стиснуті в кулак, потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забійних ран м`яких тканин лобної та виличної ділянок ліворуч, гематоми м`яких тканин з субконюнктивальним крововиливом лівого ока; синця, саден шкіри носу.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Свої вимоги мотивує тим, що судом залишено поза увагою дані про те, що 28.08.2019 він був звільнений з-під варти. Під час перебування в установі попереднього ув`язнення у нього була травмована рука, якою він не міг рухати, тримати речі, і тим більше наносити удари. Проте, будь-яких слідчих дій та судових експертиз з даного приводу не проводилися.
Зазначає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотань про допит свідка, його сина ОСОБА_11 , який і завдав тілесні ушкодження ОСОБА_10 , а також щодо проведення повторної судово-медичної експертизи на спростування обставин отримання потерпілим тілесних ушкоджень з урахуванням наявності у нього травми руки.
Тобто вважає, що суд допустив неповноту судового розгляду.
Також вказує, що суд, призначаючи покарання, не зазначив, чому менш суворе покарання не буде дієвим і не забезпечить його виправлення.
Стверджує, що суд, обмежившись перерахуванням доказів та загальним формулюванням, належним чином не мотивував своє рішення, не навів вичерпних доводів його винуватості.
Крім цього зазначає, що йому та захиснику не було вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а тому обвинувальний акт повинен бути повернутий прокурору.
Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним і ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в суді першої інстанції та отримали належну оцінку.

Факт конфлікту між обвинуваченим та потерпілим у встановлений судом час, день та місці не заперечує і сам ОСОБА_9 .

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2019 о 19.51 год та о 21.34 год. на телефон служби 102 надійшли повідомлення від ОСОБА_12 та ОСОБА_10 про спричинення ОСОБА_13 . ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Цього ж дня ОСОБА_10 подав заяву про кримінальне правопорушення, у якій зазначив, що тілесні ушкодження йому завдав ОСОБА_9 .

Такі ж показання потерпілий надавав в суді першої інстанції і його показання узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .

Те, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 спричинені саме ОСОБА_9 підтверджується відеозаписом з бодікамери працівника поліції, які прибули за викликом на місце події, які зафіксовані в протоколі огляду цифрового носія та інформації. А також показаннями працівників поліції, які приїхали на місце події за викликом, свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , та вказували, що ОСОБА_9 самостійно розповідав їм про причини їх конфлікту з потерпілим та про заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Належність та допустимість доказів: відеозапису, протоколу огляду цифрового носія та інформації і показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ніхто із учасників провадження не оспорює.

З вказаного вбачається, що жодних даних, які вказували б на те, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 були спричинені іншою особою, під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено не було.

Доводи обвинуваченого та його захисника про неповноту судового розгляду з огляду на те, що не було допитано свідка ОСОБА_17 , є необгрунтованими.

ОСОБА_9 вказує, що пасинок ОСОБА_18 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у інший час та за інших обставин. Тобто, обставини конфлікту ОСОБА_17 з ОСОБА_10 не стосуються цього кримінального провадження, а отже суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відсутність підстав для допиту вказаного свідка у судовому засіданні.

Є неспроможним і твердження ОСОБА_9 про те, що він не міг спричинити потерпілому тілесні ушкодження, оскільки у нього на той час була травмована права рука.

Відповідно до інформації, наданої в.о. завідувача медичної частини № 23, закритий косий перелом епіметафізу основної фаланги 5-го пальця правої кисті у ОСОБА_9 виявлено 16.07.2019, тобто понад місяць до події кримінального правопорушення.

Крім цього, як вбачається з відеозапису з бодікамери працівника поліції, жодної скованості рухів обвинуваченого 28.08.2019 під час його спілкування з працівниками поліції немає.

Відповідно до висновку експерта №831 від 19.09.2019 у потерпілого виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забійних ран м`яких тканин лобної та виличної ділянок ліворуч, гематоми м`яких тканин з субконюнктивальним крововиливом лівого ока; синця, саден шкіри носу, які кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. При цьому у вказаному висновку, експерт стверджує, що вказані тілесні ушкодження утворилися в строк і за обставин, на які посилається потерпілий.

Відтворений потерпілим під час проведення слідчого експерименту механізм утворення тілесних ушкоджень не протирічить об`єктивним даним судово-медичної експертизи щодо ОСОБА_10 .

За таких підстав суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_9 умисних та протиправних дій, які виразилися в умисному нанесенні ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад його здоров`я. Дії обвинуваченого правильного кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України.

Доводи обвинуваченого про те, що йому та його захиснику не було вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування під розписку, є безпідставними, так як даний факт перевірявся судом першої інстанції та було встановлено, що оскільки ОСОБА_9 та його захисник не з`являлися до слідчого, за клопотанням слідчого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 19.02.2020 йому та захиснику ОСОБА_8 встановлено строк на ознайомлення із матеріалами кримінального провадження та отримання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування до 24.02.2020. Проте наданим їм правом ОСОБА_9 та захисник не скористалися.

Тому істотних порушень органом досудового розслідування вимог КПК України в даному випадку колегія суддів не вбачає.

Є необгрунтованими і доводи обвинуваченого про істотне порушення вимог КПК в частині якості технічного запису судового засідання. Наявні у матеріалах кримінального провадження диски із записами судових засідань свідчать про те, що фіксування технічним записом здійснювалося у відповідності до положень ст. 107 КПК України, при відтворенні запису чути усе, що відбувалося у судовому засіданні, а тому і в даному випадку будь-яких порушень вимог КПК судом першої інстанції допущено не було.

З огляду на вказане істотних порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування та судового розгляду колегією суддів не встановлено.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, негативну характеристику, думку потерпілого, який наполягав на покаранні, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання, учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку суду не встановлено.

Таким чином призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування чи зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_9 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 01 липня 2021 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4