Дата документу 14.12.2021 Справа № 314/1883/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/1883/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1601/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_1
засуджений: 15 грудня 2017 року Октябрським районним судом м.Бєлгорода Російської Федерації за ч.3 ст.30, ч.4 п.п. «а,г» ст.228-1, ч.3 ст.69 КК Російської Федерації до 9 років позбавлення волі. Ухвалою Бєлгородського обласного суду від 23 березня 2018 року вирок Октябрського районного суду м.Бєлгорода РФ від 15 грудня 2017 року змінено, постановлено вважати засудженим за ч.3 ст.30, ч.4 п.п. «а,г» ст.228-1 КК РФ до 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 серпня 2019 року вирок Октябрського районного суду м.Бєлгорода від 15 грудня 2017 року приведено у відповідність до законодавства України, постановлено вважати засудженим ч.1 ст.15, ч.3 ст.307 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років позбавлення,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції EASYCON,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)».

Захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі захисник засудженого просить скасувати ухвалу суду, повторно дослідити характеризуючи матеріали на засудженого ОСОБА_6 .

В обґрунтування скарги зазначає, що ухвала суду постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

На думку захисника, суд першої інстанції не врахував обставини про те, що її підзахисний працює, стягнення погашенні, має заохочення та подяки, адміністрація колонії підтримувала клопотання засудженого у судовому засіданні та характеризувала його як такого, що став на шлях виправлення.

Згідно з ухвалою суду, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло вищевказане клопотання засудженого.
З наданих відомостей про особу засудженого встановлено, що останній вимоги режиму відбування покарання систематично порушував, за що мав 3 стягнення. За виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки має 5 заохочень. Працевлаштований на виробництві установи різноробочим. Не приймає участі у програмі диференційного впливу на засуджених та в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не залучався до роботи з благоустрою установи. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого є передчасним, так, як сама по собі поведінка в останній період без врахування більшої частини фактичного періоду відбування покарання не може бути достатньою підставою для застосування ст. 81 КК. Комісією державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» від 15 березня 2021 року було відмовлено в застосуванні до засудженого ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.

Заслухавши доповідь судді; засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України, основним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верхового Суду України, детально проаналізував дані про особу засудженого ОСОБА_6 і його поведінку за весь час відбування покарання та дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення.

Так, з матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російскої Федерації 15 грудня 2017 року за ст.30 ч.3, 228-1 ч.4 п."а", 30 ч.3, 228-1 ч.4 п.п "а,г" 69 ч.3 КК Російської Федерації до 9 років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного районного суду Бєлгородського обласного суду від 23 березня 2018 року вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 15 грудня 2017 року змінено, постановлено вважати засудженим за ст.30 ч.3, 228-1 ч.4 п.п "а,г" КК Російської Федерації до 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2019 року вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 15 грудня 2017 року приведено у відповідність до законодавства України, та ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.15 ч.3 ст.307 КК України до 8 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 зараховано у строк покарання час перебування під вартою з 08 квітня 2016 року по 23 березня 2018 року з розрахунку 1 день позбавлення волі за 2 дні позбавлення волі. Ухвала набрала законної сили 28 серпня 2019 року.

Початок строку: 08 квітня 2016 року, кінець строку: 24 квітня 2022 року.

Вирок суду набрав законної сили: 23 березня 2018 року.

Згідно з характеристикою, наданою ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» на засудженого ОСОБА_6 , в місцях позбавлення волі останній знаходиться з 10 квітня 2016 року.

Під час тримання у державній установі «Слідчий ізолятор (№3)» м.Бєлгорода з 10 квітня 2016 року по 19 квітня 2018 року мав 1 стягнення за пошкодження державного майна. Заохочень не мав.

З 19 квітня 2018 року по 15 лютого 2021 року відбував покарання у державній установі «Виправна колонія (№ 7)» м. Валуйки. За час відбування покарання мав 2 стягнення, накладених правами начальника установи за порушення розпорядку дня. Стягнення не погашені та не зняті у встановленому порядку. Мав 5 заохочень, накладених правами начальника установи.

Під час тримання: у державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» з 15 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року стягнень та заохочень не мав.

Має 3 заохочення, накладених правами начальника установи.

З 26 лютого 2021 року відбуває покарання в ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)». За час відбування покарання стягнень та заохочень не має. На виробництві установи працевлаштований різноробочим. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок для самостійного їх виконання. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, та у реалізації програм диференційного виховного впливу на засуджених не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне, самоосвітою не займається. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Зв`язки з рідними підтримує шляхом листування. Засуджений не перебуває на профілактичному обліку. За вироком суду позову не має. Вину в скоєному злочині визнає, але не щиро.

Комісією державної установи «Відьнянська виправна колонія (№20)» від 15 березня 2021 року засудженому було відмовлено в застосуванні до нього ст.101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

Комісією державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» від 15 березня 2021 року засудженому було відмовлено в застосуванні до нього ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Комісією державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» від 15 березня 2021 року засудженому було відмовлено в застосуванні до нього ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.

Згідно з довідкою про наявність заохочень та стягнень, виданою ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання має 5 заохочень, допустив три порушення режиму тримання, за що на нього були накладені стягнення у вигляді догани.

Згідно з довідкою, виданою начальником відділення соціально-виховної та психологічної служби ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», ОСОБА_6 з 26 лютого 2021 року до роботи по благоустрою колонії не залучався.
Відповідно до довідки інженера з організації та нормування праці засуджений ОСОБА_6 , за час відбування покарання у ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» в період з 01 квітня 2021 року по 01 травня 2021 року був працевлаштований різноробочим за договором ЦПХ цех №3 та отримав грошову винагороду в розмірі 106,39 грн.

З урахуванням даних, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , його відношення до праці за весь період знаходження у виправній установі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність достатніх підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Посилання апелянта на те, що засуджений ОСОБА_6 працює, спростовується зазначеними вище довідками, виданими ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)».

Той факт, що накладені на засудженого стягнення погашені, та він має заохочення і подяки, не є безумовною підставою для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки в цьому випадку враховується поведінка засудженого і його ставлення до праці за увесь час відбування покарання.

Твердження захисника засудженого, що адміністрація колонії підтримувала клопотання засудженого у судовому засіданні та характеризувала його як такого, що став на шлях виправлення, спростовуються наданою адміністрацією установи виконання покарань характеристикою на засудженого.

Так, підсумовуючи викладені в характеристиці дані про особу засудженого, представниками адміністрації установи зазначено, що засуджений ОСОБА_6 характеризується негативно.

Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника засудженого, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції не спростовують. Отже, підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3