Справа № 147/1384/20
Провадження № 1-кп/147/8/22
УХВАЛА
іменем України

25 січня 2022 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Тростянець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000285 від 27.07.2015 р., про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 25.07.2015 року близько 17-30 год. на території нежитлового домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла останній один удар дерев`яною палицею в обличчя та декілька ударів, вказаною палицею по руках і, як наслідок, спричинила ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово медичної експертизи №110-к від 31.05.2016 року, тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості у вигляді закритої черепно мозкової травми струс головного мозку, синці та садни обличчя, верхніх кінцівок, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Ухвалою суду від 14.12.2020 р. призначено підготовче засідання.
09.03.2021 р. захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_5 , подав клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, на підставі с.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор у підготовчому засіданні не заперечувала проти заявленого клопотання та вважала можливим розглянути дане клопотання за відсутності потерпілої, яка неодноразово не надавала документів, які підтверджують поважність неявки в судові засідання.
В підготовчому засіданні захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_5 , підтримав клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності за ст. 49 КК України та просив його розглянути за відсутності потерпіої.
Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника та просила його задовольнити, зазначила, що їй роз`яснено суть обвинувачення, відомі права та обов`язки та наслідки закриття кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_6 та її представник в підготовче засідання не з`явилися, потерпіла подала заяву про відкладення підготовчого засідання до квітня 2022 року у зв`язку зі станом здоров`я. Від представника потерпілої особи заяв та документів до суду не надходило.
Вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності потерпілої, суд звертає увагу на наступне.
Зазначене кримінальне провадження перебуває в провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області з грудня 2020 року. Неодноразово причиною відкладення підготовчого засідання ставали заяви потерпілої ОСОБА_6 про відкладення підготовчого засідання через стан здоров`я. Так такі заяви були подані 30.09.2021 року, 03.11.2021 року, 28.12.2021 року та 24.01.2021 року. Разом з тим, жодних документів, які б підтверджували неможливість участі у судових засіданнях потерпілою не надано.
Крім того, ОСОБА_6 згідно клопотання, поданого 29.04.2021 року, наполягала на розгляді справи за участі її представника адвоката ОСОБА_7 . При перевірці повноважень адвоката, суду було надано копію доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 26.10.2017 року, видане для представництва інтересів ОСОБА_6 у кримінальній справі №147/1061/16-к та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. В підготовчому засіданні 30.06.2021 року потерпілій та її представнику було наголошено на тому, що у провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває справа за №147/1384/20, в обвинувальному акті представником потерпілої особи вказано адвоката ОСОБА_8 , а тому необхідно надати суду документи, які підтверджують повноваження представника потерпілої. Станом на 25.01.2022 року таких документів суду не надано, і навпаки, адвокатом ОСОБА_7 в подальшому подавалися заяви про відкладення підготовчого засідання.
Проаналізувавши надані ОСОБА_6 заяви та документи до них, суд дійшов до переконання, що потерпіла не з`являється до суду, при цьому поважність причин свого неприбуття не підтверджує відповідними медичними довідками.
Суд зауважує, що пунктом 1 частини 1 статті 57 КПК України встановлено обов`язок потерпілого прибути за викликом до суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття - завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття.
Відповідно ч. 1 ст. 325 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, а також приймаючи до уваги тривалість перебування даної справи в провадженні суду, суд вважає за можливе розглянути клопотання захисника обвинуваченої без участі потерпілої, яка не надала суду документів, які підтверджують поважність причини неявки.
Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з положеннями ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно із ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно зі ст. 49 КК України, що регулює звільнення від кримінальної відповідальності зокрема п.1 ч. 1, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Положення ч. 4 ст. 286 КПК України, як і положення ст. 49 КК України, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Кваліфікація дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме за ознаками спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, є правильною.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», відповідно до якого внесено зміни до КПК України і КК України та встановлено нову класифікацію кримінальних правопорушень. Зокрема, згідно із положеннями ст.12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, з 01 липня 2020 року визначено кримінальним законом як кримінальний проступок, за який передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі (враховуючи санкцію статті);

Обвинувачена та її захисник під час підготовчого судового засідання звернулася до суду з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та просила кримінальне провадження закрити.

ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, та з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше трьох років, при цьому подія кримінального проступку мала місце 25.07. 2015 року, отже на час розгляду клопотання в суді пройшло більше ніж три роки, та їй роз`яснено право на звільнення від кримінальної відповідальності.
Крім цього, в силу ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, суд має перевірити, чи не зупинявся або переривався перебіг давності.
Судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.
Протягом вказаного строку обвинувачена не вчинила нового злочину та не ухилялася від досудового слідства і суду.
Матеріали справи також не містять доказів , які б спростовували ці доводи.
В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.
Згідно правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 04 червня 2020 року у справі за №127/26665/16-к; від 19 листопада 2019 року у справі за №345/2618/16-к, та роз`яснення, які містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину.
За таких обставин клопотання захисника обвинуваченої підлягає задоволенню, оскільки наявні передбачені кримінальним законом підстави та умови звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Згідно ч.ч. 1, 4-7 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відмова у позові в порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства позбавляє цивільного позивача права пред`являти той же позов у кримінальному провадженні.
Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.
У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
30.06.2021 року через канцелярію суду потерпіла подала позовну заяву про збільшення позовних вимог із додатками та вказала про те, що первісний позов було подано 17.08.2016 року.
За таких підстав суд дійшов висновку, що даний позов слід залишити без розгляду.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій, що в силу положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази у справі, відсутні.
Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувалися.
На підставі наведеного, відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, керуючись ст. 284 ч.2 п.1, 285, 286, 288, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника обвинуваченої, адвоката ОСОБА_5 , про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000285 від 27.07.2015 р., про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрити.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення залишити без розгляду.
В порядку ч.7 ст.128 КПК України, роз`яснити потерпілій, що закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами із залишенням поданого ним у кримінальному провадженні цивільного позову без розгляду, не позбавляє потерпілу сторону права повторного звернення з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.
Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 16.00 год. 25.01.2022

Суддя ОСОБА_1