справа № 208/6632/21
№ провадження 1-кп/208/530/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000353 від 02.07.2021 та угоду про визнання винуватості від 27.07.2021 року укладену між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000353 від 02.07.2021, з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 з іншої сторони, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого:

- 24.01.2005 Баглійським РС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ст.185, 104, 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України, від відбуття покарання звільнити з іспитовим терміном на 1 рік.

- 10.04.2006 Баглійським РС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбутий строк 6 міс. по вироку Баглійського РС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.01.2005 р., до відбуття 5 років 6 місяців, звільнився 03.09.2009 умовно-достроково, не відбута частина покарання 1 рік 9 місяців 6 днів;

- 24.03.2011 Заводським РС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, 69 КК України позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.71 КК України приєднати не відбутий строк по вироку Ленінського РС м. Дніпропетровська від 24.12.2017 у вигляді 1 міс. позбавлення волі, до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

- 17.08.2011 Заводським РС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 до позбавлення волі на строк 4 роки на підставі ст. 71 КК України частково приєднати 6 міс. позбавлення волі по вироку Заводського РС м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.03.2011 до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 08.12.2015 по відбування строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

24.06.2021 приблизно о 22.00 год. ОСОБА_4 перебував неподалік кіоску, що розташований за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, буд. 42в., там він побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , який сидів на лавочці біля кіоску за вищевказаною адресою та поряд якого лежав на лавці мобільний телефон SAMSUNG Galaxy A30 (SM-A305FN) 3/32 GB IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . В цей момент у ОСОБА_4 , раптово виник протиправний умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону, який належить на праві власності ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій прямий протиправний умисел, 24.06.2021 приблизно о 22.00 год., перебуваючи неподалік кіоску, що розташований за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, буд.42в, діючи умисно, вчиняючи корисливий злочин повторно, відкрито, з корисливих мотивів та корисливої мети, цілковито усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, а також розуміючи, що своїми діями він вчиняє протиправне вилучення чужого майна поза волею власника, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та різко рукою схопив з лавки мобільний телефон SAMSUNG Galaxy A30 (SM-A305FN) 3/32 GB IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , вартість якого становить 1 115,00 грн. (одна тисяча сто п`ятнадцять грн. 00 коп.), який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тобто довів свій протиправний умисел до кінця, чим заподіяв потерпілому

ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 1115, 00 грн. (одна тисяча сто п`ятнадцять грн. 00 коп.).

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

27.07.2021 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно змісту укладеної, та підписаної сторонами угоди:

Сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч.2 ст.186 КК України.

Обвинувачений під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину в інкримінованому йому діянні та зобов`язується:

1) співпрацювати з правоохоронними органами у наданні відомостей про осіб, що причетні до вчинення злочинів та обставини, при яких вказані особи вчиняють злочини;

2) сприяти розслідуванню та дати показання свідка щодо обставин та осіб, які займаються вчиненням злочинів, а також виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.

Сторони підтверджують, що в результаті вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 заподіяна матеріальна шкода у розмірі 1115 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч.5 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, відноситься до тяжких злочинів, тому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого (згідно зі ст.66 КК України), є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого (згідно ст. 67 КК України), в ході проведення досудового розслідування не встановлено.

З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (раніше судимого, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно), Сторони узгодили покарання:

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнити з випробуванням, застосувавши ст.76 КК України.

Сторони розуміють, що відповідно до положень ч.2 ст. 473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч.3 ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода, в апеляційному порядку, що визначені в ч.4 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені ч.3 ст.424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено.

Також наслідком укладання даної Угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

У разі невиконання обвинуваченим Угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення звернутися до суду, яким затверджена Угода, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку.

Крім того, Обвинуваченому роз`яснено, що умисне невиконання цієї Угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав що між ним та прокурором укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Винним визнає себе повністю, розкаюється, по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що злочин скоїв при обставинах, вказаних в обвинувальному акті. Просить затвердити укладену між ним і прокурором угоду, не бажає щоб суд розглядав справу в загальному порядку, укладення угоди є добровільним.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і строку покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючи що кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину, надання потерпілим ОСОБА_6 письмової згоди прокурору на укладення угоди, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням особи ОСОБА_4 , ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості скоєного, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, щире каяття, повне визнання вини, те що ОСОБА_4 офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості щодо ОСОБА_4 .

Питання щодо судових витрат слідує вирішувати в порядку, передбаченому ст.124 КПК України,

Питання щодо речових доказів слідує вирішувати в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,472,473,474,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.07.2021 року, укладену між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000353 від 02.07.2021, з однієї сторони, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності його захисника ОСОБА_5 , з іншої сторони.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У відповідності зі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду з випробуванням, встановивши ОСОБА_4 іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до пп.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період відбування покарання з випробуванням:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави, витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи від 12.07.2021 року за № СЕ-19/104-21/21712-ТВ у сумі 686,48 грн.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.07.2021 року, а саме на мобільний телефон SAMSUNG Galaxy A30 (SM-A305FN) 3/32 GB IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 .

Речові докази:
- мобільний телефон SAMSUNG Galaxy A30 (SM-A305FN) 3/32 GB ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у нього.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473,394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1