Справа № 521/7370/20
Номер провадження:1-кп/521/603/21
УХВАЛА
12 жовтня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
при розгляді у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінального провадження № 521/7370/20 по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , кожного окремо, у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 294, ст. 392 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
12.05.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду по суті надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_17 , по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000516 від 27.05.2019 року у відношенні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 обвинувачених кожного окремо у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 294, ст. 392 КК України.
02.09.2020 року, за наслідками підготовчого судового засідання, дане кримінальне провадження було призначене до розгляду по суті у Малиновському районному суді м. Одеси у відкритому судовому засіданні.
В ході судового розгляду зазначеного кримінального провадження, судом, в порядку ст. 331 КПК України, були розглянуті клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинувачених, оскільки строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 спливає 14.10.2021 року, а завершити судовий розгляд зазначеного кримінального провадження до визначеного строку з постановленням кінцевого рішення по справі не вбачається за можливе з об`єктивних причин, оскільки по справі не допитано велику кількість свідків, не досліджені письмові докази сторін кримінального провадження, не допитані обвинувачені.
В ході судового засідання прокурор підтримав подані ним клопотання та просив суд продовжити дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на 60 діб посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК та на обставини, які на думку прокурора свідчать про їх обґрунтованість тяжкість інкримінованих злочинів, дані про особи обвинувачених, значну матеріальну шкоду, завдану злочинами, наявність великої кількості потерпілих осіб та свідків, які не були допитані в ході судового розгляду, тощо.
Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою у відношенні їх підзахисних та просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою чи домашній арешт.
При цьому захисники, кожен окремо, відмітили відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК та відсутність з боку прокурора належного обґрунтування щодо оголошених ним ризиків.
Крім цього, всі захисники, кожен окремо, звернули увагу суду щодо порушень з боку прокурора порядку вручення клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим, оскільки факт направлення до слідчого ізолятора клопотань, сам по собі, не свідчить про фактичне отримання обвинуваченими клопотань прокурора.
Захисник ОСОБА_6 також подав в судовому засіданні письмові заперечення проти клопотання прокурора. При цьому захисник у своєму запереченні та виступі послався на те, що сама по собі тяжкість обвинувачення не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_16 має міцні соціальні зв`язки, повністю відбув покарання за попереднім вироком, має постійне місце проживання.
Також захисник послався на те, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, дані, викладені у клопотанні та у обвинуваченні щодо ОСОБА_16 неможливо відмежувати від наслідків всіх інших дій вчинених іншими учасниками масових заворушень, майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням, не доведена у встановленому законом порядку та є суб`єктивним оціночним поняттям цивільного позивача, а отже, зазначені обставини у сукупності не є підставою для обґрунтування прокурором необхідності подальшого застосування до ОСОБА_16 найбільш суворого запобіжного заходу.
Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , кожен окремо, підтримали позиції викладені захисниками та просили відмовити у задоволенні клопотань прокурора.
Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, надані прокурором характеризуючі матеріали на особи обвинувачених, вислухавши думку учасників судового провадження, прийшов до наступних висновків.
Щодо зауважень захисників про відсутність даних про отримання обвинуваченими клопотання, суд вважає зазначені обставини необґрунтованими оскільки згідно супровідного листа № 09/2/2-1864 вих-21 від 08.10.2021 року, клопотання прокурором до ОСІ були направлені для вручення обвинуваченим завчасно, захисники отримали клопотання прокурора також завчасно на відповідні електронні адреси, що було підтверджено ними в суді.
Також, зазначені посилання сторони захисту щодо невручення копій клопотання обвинуваченим, суд вважає необґрунтованим виходячи з того, що відповідно до ч. 3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім того, під час розгляду клопотання була забезпечена участь захисників, обвинувачених, і таким чином судом було забезпечено право обвинувачених на захист.

При прийнятті рішення щодо клопотань прокурора, судом встановлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 обвинувачуються у скоєнні злочинів, які, в тому числі, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за скоєння яких, за сукупністю злочинів, обвинуваченим у разі доведення їх вини загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.
Разом з цим, судом враховується, що тяжкість обвинувачення сама по собі, з урахуванням позиції ЄСПЛ не може бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
При цьому, з рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» вбачається, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою у відношенні кожного з обвинувачених суд також враховує вимоги ст. ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (далі Конвенція) та положення, встановлені у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою. При цьому, суд не встановлює зволікань з боку сторони обвинувачення в надані доказів, оскільки прокурором належним чином забезпечується хід судового процесу та виконання обов`язків прокурора з підтримки публічного обвинувачення у даному провадженні.
При цьому суд вважає за необхідне відмітити, що з урахуванням обставин даної справи, її суспільного резонансу, тривалість тримання обвинувачених під вартою, з урахуванням особливостей розгляду даного кримінального провадження, його тяжкості і складності, наявності великої кількості потерпілих та інших учасників, є розумною та виправданою, що у даному випадку свідчить про те, що інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтерес забезпечення права обвинувачених на свободу.
Зазначене свідчить про те, що тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченим, може свідчити на користь того, що ризик переховування обвинувачених від суду на теперішній час не зменшився (п.1 ч.1 ст. 177 КПК).
Крім того, суд встановлює наявність іншого ризику скоєння іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК).
Вказаний ризик підтверджується наявністю судимостей у кожного з обвинувачених за умисні тяжкі злочини. Крім того, на користь обґрунтованості даного висновку свідчить те, що злочини, в яких обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , у разі доведеності їх вини, були скоєні ними під час фактичного відбування покарання за попередніми вироками суду які набрали законної сили.
Вирішуючи питання про наявність вказаного ризику стосовно всіх обвинувачених і кожного окремо, слід зазначити, що кожен з обвинувачених раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у більшості випадків за скоєння тяжких злочинів, що свідчить про стійкий та систематичний характер їх протиправної поведінки.
Судом також встановлена підстава, визначена в п.3 ч. 1 КПК України, а саме: можливість незаконного впливу обвинувачених на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки більшість з близько 50 осіб свідків на даний час не допитані.
Крім цього судом також враховуються надані прокурором характеристики обвинувачених з місць відбування покарання та попереднього ув`язнення, згідно яких, по кожному з обвинувачених окремо, існує реальна можливість для висновків стороннього спостерігача про те, що обвинувачені негативно характеризуються, оскільки, кожен з них, має значну кількість стягнень, у тому числі непогашених, накладених за грубі порушення умов утримання.
Зазначені довідки щодо обвинувачених були отриманні на останній запит прокурора від 05.10.2021 року, № 09/2/2-1820вих-21.
З наведених (свіжих) даних також вбачається, що кожен з обвинувачених, на протязі 2020-2021 років, тобто за час перебування під вартою в умовах попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню, багаторазово притягувалися за грубі порушення умов утримання.
Дані обставини, з урахуванням наявних у кожного обвинуваченого судимостей та інших даних про їх особи, у своїй сукупності, належним чином свідчать про небажання стати на шлях виправлення і перевиховання, та стійку спрямованість особистості кожного на нехтування встановленими правилами поведінки при утриманні під вартою.
Зазначені висновки суду, також у повній мірі співвідносяться з виключно негативною поведінкою обвинувачених під час розгляду даного кримінального провадження у суді, а саме: агресивними діями щодо сторін кримінального провадження, нецензурною лайкою в залі суду, заподіянням собі тілесних ушкоджень та пошкодженням майна суду, непідкоренням вимогам головуючого, за вчинення чого, в подальшому, обвинувачені були видалені з зали судових засідань. Описана деструктивна поведінка обвинувачених, явним чином свідчить про направленість їх дій на не встановлення істини по справі, а на вчинення штучних перешкод при розгляді даного кримінального провадження в розумні строки у спосіб і за процедурою передбаченою КПК.
Також, при прийнятті рішення про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує і інші обставини відносно них, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан їх здоров`я; ступень міцності соціальних зв`язків; майновий стан; наявність постійного місця проживання чи його відсутність; значний розмір майнової шкоди завданий злочинами, характеристики особи.
Щодо доводів захисника ОСОБА_6 про наявність у обвинувачених постійного місця проживання, а також наявності міцних соціальних зв`язків, відсутності обґрунтованої підозри та підстав для фактичного констатування прокурором завданих злочином суттєвих матеріальних збитків у формі пред`явлення цивільного позову, суд вважає, що зазначені обставини не виключають та не зменшують існування зазначених вище доведених стороною обвинувачення ризиків.
Вищезазначене, у своїй сукупності, свідчить про доцільність продовження терміну дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та обмеження їх конституційних прав, що у даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ та інтересам суспільства.
Обставин, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою у відношенні кожного з обвинувачених, судом не встановлено.
Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин, тяжкості та суспільного резонансу інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 злочинів, а також зважаючи на заперечення їх захисників, враховуючи відсутність належним чином доведених обставин, які б перешкоджали можливості тримання зазначених осіб під вартою, суд дійшов висновку, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків обвинуваченими та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак, суд вважає що на даний час існують підстави для подальшого тримання під вартою кожного з обвинувачених.
Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала ґрунтовних гарантій зазначеного.
При розгляді даного кримінального провадження, а також зазначених клопотань прокурора, суд вважає за необхідне відмітити наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
Положенням ч. 1 ст. 318 КПК України встановлено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б не природньо встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.
З урахуванням зазначених правових позицій ЄСПЛ, суд вважає за необхідне констатувати наступне.
Ухвалою суду від 02.09.2020 року, за наслідками підготовчого судового засідання, дане кримінальне провадження було призначене до розгляду по суті у Малиновському районному суді м. Одеси.
Таким чином, в період з 02.09.2020 по теперішній час (12.10.2021), по справі було призначено та проведено 32 судових засідань (дані з Д-3), тобто судові засідання відбувались (призначались), згідно зі встановленим та погодженим зі сторонами судового провадження графіком, у середньому один раз на 10 днів.
Зазначені дані, з урахуванням великої кількості учасників провадження: 7 захисників, які постійно змінюються, група прокурорів, склад суду, а також з урахуванням навантаження на суд, захисників та прокурорів по іншим справам, свідчить про достатній, на думку суду, рівень організації судового процесу з метою розгляду справи в розумні строки.
Зазначені висновки суд робить виходячи з того, що призначати судові засідання частіше не представляється можливим у зв`язку з зайнятістю учасників судового провадження в інших процесах, та необхідністю надання прокурору та суду об`єктивно мінімального необхідного часу (відправка кореспонденції, судові виклики, телефонограми, СМС повідомлення, тощо), з метою забезпечення явки до суду потерпілих та свідків, більшість з яких проживає за межами м. Одеси та Одеської області.
Також суд вважає за необхідне відмітити складність даного кримінального провадження, велику кількість учасників, потерпілих та свідків, виклик та допит яких у суді здійснюється в умовах карантинних заходів та обмежень, задіяних внаслідок встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. З зазначених причин, мали місце неодноразові відкладанні судових засідань внаслідок хвороб COVID-19 учасників судового провадження (наявні медичні довідки), участь яких є обов`язковою.
Крім того, суд вважає за необхідне констатувати, що з метою забезпечення права на захист обвинуваченим, судом було відкладено розгляд шести останніх судових засідань з причин почергової відмови обвинуваченими ОСОБА_14 - (с/з від 16.08.2021), ОСОБА_15 та ОСОБА_11 - (с/з від 16.09.2021), ОСОБА_13 - (с/з від 04.10.2021), від захисників, та неможливістю деяких основних захисників (с/з від 24.09.2021 та 12.10.2021) приймати участь в судових засіданнях з поважних причин, що в свою чергу призвело до неможливості проведення розгляду справи за встановленим порядком та допиту свідків і потерпілих, явку яких в судові засідання забезпечила сторона обвинувачення та суд. Зазначені обставини, безумовно, не сприяють розгляду справи у розумні строки але є об`єктивними підставами передбаченими КПК які унеможливлюють проведення судового розгляду за встановленим судом порядком, оскільки участь основного захисника при проведенні таких процесуальних дій як допит потерпілих, свідків, дослідження письмових доказів, є обов`язковою та не може бути проведена за участі захисника, який залучений судом для проведення ОПД.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 183,194, 331, 369-372, 376 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 11 грудня 2021 року.
Копії ухвали направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та вручення обвинуваченим.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Головуючий суддя: ОСОБА_1