Справа № 464/5094/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/43/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2018 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з часу набрання вироком законної сили та фактичного звернення його до виконання.
Вирішено питання з речовими доказами та арештом майна.
Згідно з вироком, ОСОБА_6 31 серпня 2018 року о 13 год. у лісопосадці неподалік Центру легеневого здоров`я по вул.Зеленій,477 в м.Львові, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України, повторно незаконно придбав, знайшовши, без мети збуту для власного вживання поліетиленовий пакет з двома блістерами з надписом «Subutex» по 7 таблеток у кожному та один розпечатаний блістер із однією таблеткою з надписом «Subutex» з вмістом бупренорфіна, що відносяться до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальною массою 0,1199 г, які поклав в кишеню своєї куртки, де незаконно зберігав. 01.09.18. о 17 год. ОСОБА_6 був затриманий працівниками патрульної поліції біля будинку АДРЕСА_2 , які виявили і вилучили у останнього з руки поліетиленовий пакет з 15 таблетками, що містять вказаний наркотичний засіб у відповідній кількості. Таким чином ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України.
Не погоджуючись з вироком Сихівського районного суду м. Львова від 12 грудня 2018 року, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2018 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

В обгрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки судом не з`ясовано його думку щодо права користування правовою допомогою. Зокрема, як зазначає апеллянт, через неякісний звукозапис неможливо встановити чітку позицію обвинуваченого щодо бажання користуватись правовою допомогою адвоката або відмову від адвоката через неякісний запис.

Також в обгрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.374 КПК України, адже не містить покликання на обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, повний перелік доказів на підтвердження обставин, встановлених судом, а також мотиви неврахування окремих доказів, що передбачено абз.4 п.2 ч.3 ст.374 КПК України.

Окрім цього, апелянт звертає увагу й на те, що судом не з`ясовано порядку дослідження доказів, взагалі не зазначено про протокол огляду місця події від 01.09.2018 року, висновок експерта №3/955 від 17.10.2018, відсутні дані про огляд речових доказів в судовому засіданні.

Обвинувачений та його захисник у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, про причини неявки суд не повідомили, що, на переконання колегії суддів, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважає апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Положеннями ч. 2 ст. 24 КПК України гарантовано право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною другою ст. 394 КПК України передбачено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно з матеріалами судового провадження ОСОБА_6 визнав повністю свою вину та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, що підтверджується журналом судових засідань від 20.11.2018 (а.с.п.49-51) та звукозаписом, запис на якому піддається ідентифікації. Зокрема, суд першої інстанції, встановивши, що показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, за погодженням зі сторонами судового розгляду, з`ясувавши правильність розуміння ними змісту цих обставин та відсутність заперечень, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав за необхідне встановлення спрощеного порядку дослідження доказів.

Згідно з журналом судового засідання від 20.11.2018 та звукозаписом, що міститься на цифровому носію інформації CD-диску, судом першої інстанції в повній мірі роз`яснено ОСОБА_6 правові наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України та останній зазначив, що вони йому зрозумілі.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо порушення його права на захист, адже як вбачається з журналу судового засідання від 20.11.2018 та звукозапису, суд першої інстанції уточнив в останнього, чи він ознайомився з його процесуальними правами, чи такі йому зрозумілі та чи бажає він мати адвоката, на що останній відповів «ні», що не бажає мати адвоката, про що повторно оголосив суд. Жодних зауважень чи бажання мати захисника, в тому числі за рахунок держави, протягом судового розгляду ОСОБА_6 не виявляв.

Ураховуючи встановлене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що судом першої інстанції не порушено право останнього на захист, а також вимоги ст. 349 КПК України щодо обсягу дослідження доказів та наслідків розгляду провадження за ч. 3 ст. 349 КПК України для обвинуваченого.

Зважаючи на те, що після розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, сторони позбавлені можливості оскаржити обставини, які ніким не оспорювались, відтак доводи апеляційної скарги в частині невірної кваліфікації діяння не можуть бути предметом оцінки судом апеляційної інстанції.

Безпідставними, на переконання колегії суддів апеляційного суду, є доводи апеляційної скарги в частині невідповідності вироку вимогам ст.374 КПК України, адже такий містить усі необхідні відомості, визначені вказаною нормою кримінального процесуального закону.

Будь-який порушень норм кримінального процесуального права, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмонтованим і таким, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4