Справа № 404/8898/21
Номер провадження 1-кс/404/604/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження №0002979, з попередньою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2022 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням, про накладення арешту на 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Клопотання обґрунтовано наступним:

Кропивницьким РУП ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002979 від 22.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

25.11.2021 року ОСОБА_4 особисто отримав письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання виді позбавлення волі з можливою конфіскацією майна, тому існує потреба у накладенні арешту на майно підозрюваного.

Ініціатор клопотання (прокурор) в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі (а.к.44).

За правилами ч.2 ст. 172 КПК України, підозрюваний ОСОБА_4 , як власник майна, не викликався, оскільки майно не вилучалось.

Відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України розгляд клопотання проведено за відсутності учасників процесу та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Перевіривши надані матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовано, вважаю про необхідність задоволення клопотання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

25.11.2021 року, ОСОБА_4 особисто отримав письмове повідомлення про підозру у вчиненні особливо тяжкого корупційного корисливого злочину передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

27.11.2021 року ОСОБА_4 умисно нотаріально посвідчив довіреність.

29.11.2021 року до підозрюваного застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

29.11.2021 року, довірена особа в інтересах підозрюваного подарувала 1/3 частину належної ОСОБА_4 житлового будинку АДРЕСА_1 (а.к.34)

Після затримання ОСОБА_4 , останній одразу оформив довіреність на відчуження майна на користь його матері. Такі дії переконують у вчиненні ним умисних дій спрямованих на ухилення від застосування в майбутньому обов`язкового додаткового покарання-конфіскації.

На момент злочину що розслідується, за ОСОБА_4 було зареєстровано на праві власності частка майна в домоволодінні.

Санкція ч. 5 статті 191 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на момент вчинення злочину та на момент вручення первинної редакції про підозру, за ОСОБА_4 була зареєстрована 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1 на праві приватної до власності належали підозрюваному ОСОБА_4 .

За таких умов існує реальна потреба у забезпеченні у майбутньому можливість виконати ймовірний додатковий вид покарання у виді конфіскації майна.

Обставини та завдання цього досудового розслідування (ст. 2 КПК України) виправдовують ступінь такого тимчасового втручання у майнові права і свободи підозрюваної особи, як накладення арешту з позбавленням її права на відчуження майна.

Не допускається заборона користування житловим приміщенням особами, які на законних підставах проживають у ньому (ч.12 ст.170 КПК України). Право законного власника/володільця/користувача у правомірному користуванні житлом, не може бути обмежено. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі Смирнов проти Росії висловлена правова позиція про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За таких умов, накладення арешту на майно підлягає задоволенню лише шляхом заборони його відчуження. У даному випадку тимчасове обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, вважаю що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України, обґрунтоване і підлягає задоволенню.

На виконання положень ч. 4 ст. 173 КПК України, тимчасово застосовується найменш обтяжливий спосіб арешту майна, що не призведе до зупинення або надмірного обмеження. Не завдасть інших негативних наслідків, які суттєво не позначаться на інтересах інших осіб.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, заборонивши розпорядження та відчуження 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Прокурору Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 вчинити дії спрямовані на реєстрацію арешту майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1