Провадження № 11-сс/4808/271/21
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судо вої палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2021 року застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 01 грудня 2021 року включно. Визначено заставу - 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 158900 гривень.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді , захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2021 року та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчий суддя не з`ясувала всіх обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема посилається на те, що оголошена ОСОБА_8 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України є необґрунтованою. Вважає, що органи досудового розслідування невірно кваліфікували дії підозрюваного за вказаною статтею, оскільки правильна кваліфікація його дій є за ст. 124 КК України. При цьому захисник вказує на недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, ризик переховування від органів досудового розслідування повністю спростовується тим фактом, що підозрюваного фактично затримали у приміщенні обласної клінічної лікарні, куди він прийшов після того як потерпілого госпіталізували, для того, щоб дізнатися як його стан та чи необхідні якісь кошти на лікування. Також захисник просить врахувати дані про особу підозрюваного, а саме, його молодий вік, те, що він раніше не судимий, проживає з матір`ю та має постійне місце проживання.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001058, внесеному до ЄРДР 03.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зокрема, органом досудового розслідування встановлено, що 02 жовтня 2021 року, близько 20 год 30 хв ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_10 , перебували поруч із пивбаром «Живе пиво», що знаходиться в м. Івано-Франківську, вул. Набережна ім. В. Стефаника, 20. В цей же час, до ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , підійшов їх спільний знайомий ОСОБА_11 з яким останні розпочали спілкуватись. В ході спілкування ОСОБА_11 розпочав агресивно виражатись в сторону ОСОБА_10 при цьому погрожуючи фізичним насильством. ОСОБА_10 , з метою уникнення конфлікту зайшов у приміщення пивбару «Живе пиво». В подальшому, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_8 , який перебував під впливом негативних емоцій виник неправомірний умисел на заподіяння ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень. ОСОБА_8 , з метою реалізації свого неправомірного умислу зайшов у приміщення пивбару «Живе пиво», де із за барної стойки взяв кухонний ніж та в подальшому вийшов із приміщення пивбару де знаходився ОСОБА_11 . Надалі ОСОБА_8 перебуваючи поруч із входом у приміщення пивного бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в м. Івано-Франківську, вул. Набережна ім. В. Стефаника, 20 продовжував словесний конфлікт із ОСОБА_11 . В ході вказаного конфлікту ОСОБА_11 наніс один цілеспрямований удар кулаком руки в ділянку обличчя ОСОБА_8 . В той час, ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи настання таких негативних наслідків щодо здоров`я потерпілого, утримуючи в руках кухонний ніж та діючи умисно, наніс один цілеспрямований удар указаним ножом у життєво важливі ділянки тіла ОСОБА_11 , а саме грудної клітки. В результаті умисних неправомірних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 , заподіяно згідно довідки № 2169 виданої КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 02.10.2021 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення органів грудної клітки, лівобічного гемотораксу., які відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя в момент заподіяння.

03 жовтня 2021 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку обґрунтованості підозри з точки зору оцінки всіх доказів у провадженні, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

При цьому, сторона захисту не наводить жодних переконливих тверджень, які б спростовували обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Разом з тим, на даній стадії суд апеляційної інстанції позбавлений можливості висловлюватись стосовно доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 щодо неправильності правової кваліфікації дій підозрюваного та можливості перекваліфікації дій ОСОБА_8 на ст. 124 КК України.

Колегія суддів також вважає, що слідчий суддя дійшла правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які полягають в можливості підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі слідчого судді та підтверджуються матеріалами провадження. А пояснення підозрюваного ОСОБА_8 про те, що він не має наміру переховуватися від органів досудового слідства, впливати на потерпілого та свідків, не виключають можливості такої поведінки підозрюваного та не можуть свідчити про відсутність ризиків - спроб підозрюваного здійснити дії, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому характеризуючі особу ОСОБА_8 дані, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини провадження.

Обираючи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахувала обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, те, що він раніше не судимий.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді домашнього арешту, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст.177,178,183,184,376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2021 року про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5