У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

начальника СД ВП № 2 Миргородського

РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3

третьої особи - користувача майна ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000244 від 15.09.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Начальник СД ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000244 від 15.09.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у якому просить накласти, на час проведення досудового розслідування кримінального провадження, арешт на майно вилучене 15.09.2021 року з позбавленням права відчуження та користування майном, а саме на: автомобіль марки «ГАЗ» моделі «5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1986 року випуску, технічний паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 09.04.1991 МРЕВ м. Ірпінь, деревина 4 м. куб.
В судовому засіданні начальник СД ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.
Третя особа - користувач майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що він дійсно 15.09.2021 року зі свого місця проживання по АДРЕСА_1 перевозив деревину до родичів в с. Піски та був зупинений працівниками поліції. Пояснив, що у лютому 2021 року йому був наданий міським головою ордер на використання вирубаної деревини на власні потреби. Термін дії ордеру був встановлений до березня 2021 року. Вирубану деревину він забрав до кінця терміну дії ордеру і вона зберігалася у нього вдома. До початку опалювального сезону він вирішив відвезти дану деревину до родичів. Прсить суд відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали приходжу до наступного.
З матеріалів клопотання вбачається, що 15.09.2021 року надійшло повідомлення від сержанта поліції СРПП ОСОБА_6 про те, що в ході патрулювання було зупинено транспортний засіб ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , який перевозив деревину невідомого походження, на яку водій не надав відповідних документів.

15.09.2021 року за вказаним фактом дізнавачем СД ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що 15.05.2021 року близько 15.00 год. по вул. Ватутіна м. Заводське Миргородського району Полтавської області, працівниками поліції ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, зупинено вантажний автомобіль марки ГАЗ 5201, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кузові якого знаходилися деревина у сухому стані об`ємом близько 4 м. куб.

Водієм ОСОБА_4 працівникам поліції надано ордер на видалення зелених насаджень від 22.02.2021 виданий міським головою ОСОБА_7 про видалення 12 кленів, 2 акацій в с. Безсали по вул. Кірова, вул. Лан, вул. Перемоги, вул. Яр, вул. Шкільна. Дата закриття ордера датована 24.03.2021 року.

15.09.2021 року вантажний автомобіль марки ГАЗ 5201, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , у кузові якого знаходилась деревина у сухому стані близько 4 м. куб. був доставлений до ВП № 2 Миргородського РВП та знаходиться по вулиці Гоголя 19, м. Лохвиця.

Таким чином, до вказаного транспортного засобу, деревини, технічного паспорта серії НОМЕР_2 , здійснено тимчасовий доступ відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України.

Згідно технічного паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 09.04.1991 року МРЕВ м. Ірпінь встановлено, що автомобіль марки «ГАЗ» моделі «5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1986 року випуску, належить на праві власності ОСОБА_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчудження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В матеріалах кримінального провадження відсутні належні дані, які вказували б на факт вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Вилучене майно, на яке просить дізнавач накласти арешт, не підпадає під визначення майна, зазначеного у ст. 170 КПК України.

Також, у клопотанні про накладення арешту дізнавач наводить хронологію подій, що свідчать про обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Водночас зміст клопотання про арешт майна не містить конкретної підстави і мети арешту вилученого майна, а також відповідного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно. Цитування дізнавачем в тексті клопотання положень ст. 170 КПК України не підтверджує підстави і мету арешту вилученого майна, а визначає їх в загальних рисах і неконкретно.

У прохальній частині клопотання, окрім іншого наведена вимога про накладення арешту на деревину близько 4 м. куб., разом з тим у матеріалах справи відсутня інформація про власника цього майна.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити докази, якими дізнавач обґрунтовує доводи клопотання.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Керуючись ст. ст. 170-175, 532 КПК України, слідчий суддя ,-

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання начальника СД ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000244 від 15.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1