Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9412/21
Провадження № 1-кс/644/1317/21
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 у розгляді скарги на бездіяльність слідчого (справа № 644/9412/21) ,-

встановив:

25 жовтня 2021 року ОСОБА_3 звернувся з заявою про відвід слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 .

В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні слідчого судді ОСОБА_4 перебуває його скарга бездіяльність слідчого (справа № 644/9412/21)

З підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України він заявляє слідчому судді відвід, оскільки в нього негативний досвід спілкування з суддею, який за останні 2 роки розглядаючи його скарги на дії слідчого допускав беззаконня.

При цьому посилався на ту обставину, що Закон не вимагає доказів неупередженості судді, вистачає лише сумнівів в неупередженості, які їх викликають.

Суддя ОСОБА_4 , на його думку, відноситься до тієї категорії суддів, яка сформувалась ще в радянські часи і які відчувають антипатію до людей, які добиваються справедливості. Вважав, що суддя відчуває ледь приховану ненависть до нього особисто, за його намагання відсічи його діям та багатократні скарги до ВРП.

Так при розгляді судової справи № 644/10155/20 за скаргою на закриття кримінального провадження він заявляв чотири рази про відід судді ОСОБА_4 і четверту заяву в порушення КПК України розглянув особисто суддя ОСОБА_4 і виніс ухвалу про залишення без розгляду заяви про відвід.

Наведені обставини, з урахуванням практико ЕСПЛ викликають у нього сумніви в неупередженості судді ОСОБА_4 .

Заявник ОСОБА_3 в поданій до суду заяві просить розглядати справу за його відсутності, заяву задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 , якому заявлено відвід, пояснень не надав.

Неявка заявника, слідчого судді, якому заявлено відвід, прокурора не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків…..

Згідно зі ст.55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

За правилами ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення слідчого судді від участі у судовому провадженні.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у § 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у § 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд з прав людини підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи. У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Як вбачається з заяви у провадженні слідчого судді ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого (644/9412/21)

Проте заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді у вирішенні справи, оскільки наведені особою, яка заявила відвід, обставини, не свідчать про упередженість, яка визначена п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України, а є лише власними припущеннями, неаргументованими достатніми доводами.

Непогодження з процесуальними діями судді в інших справах не є підставою для його відводу, передбаченою п. 4 ч. 1ст.75 КПК України. Сторона вправі не погоджуватись із прийнятими рішеннями, однак така позиція не може бути визначальною в оцінці об`єктивності та неупередженості дій судді під час розгляду скарги.

При цьому, слід зазначити, що норми КПК України не передбачають можливості судді перевіряти на предмет законності прийняті суддею, якому заявлено відвід, процесуальні рішення, аналізувати порядок їх прийняття чи надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні.

Отже суд відмовляє у клопотанні про дослідженні судових рішень та матеріалів справ 644/10155/20 за якими слідчий суддя ОСОБА_4 раніше ухвалював рішення.

У заяві про відвід не наведено фактів прояву слідчим суддею ОСОБА_4 поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження, в межах якої подано заяву про відвід.

З доводів заявника не вбачається будь-яка залежність чи взаємозв`язок, які прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність слідчого судді, якому заявлено відвід при розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Будь-яких інших визначених законом підстав для відводу слідчого судді в ході розгляду заяви про відвід, судом встановлено не було.

Отже, аргументи, якими ОСОБА_3 мотивує свою заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_4 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості слідчим суддею як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

На даний час обставини, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді відсутні, оскільки як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Білуха проти України», №33949/02, §50, рішення від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

З огляду на викладене, наведених заявником міркувань не достатньо для суду, щоб дійти висновку про наявність підстав для відводу слідчого судді, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а тому суд вважає, що заява про відвід, розглянута в межах заявлених доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 у розгляді скарги на бездіяльність слідчого (справа № 644/9412/21) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: