У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 191 000 100 099 04 від 24 листопада 2019 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Переяслав-Хмельницький, громадянки України, зі слів проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судимої:
- 27.12.2019 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 1 обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік,
- 18.11.2020 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, який сплачений обвинуваченою 22.12.2020,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2021 ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у тому, що вона 23.11.2019, близько 13.30 год., перебувала в приміщені гіпермаркету Ашан, що розташований на вул. Антоновича, б. 176 в м. Києві.

Переконавшись, що поряд немає працівників магазину та скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, вирішила повторно, таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_6 взяла з прилавку рюкзак жіночий, вартістю 199 грн. 20 коп., 26 пачок масла Яготинське, вартістю 39,99 грн. за одиницю, на суму 1.039,79 грн., який заховала в рюкзак, а всього товару на загальну суму 1.238 грн. 99 коп., та направилася до виходу.

Не оплативши, ОСОБА_6 з викраденим товаром пройшла повз касу, однак не змогла розпорядитися викраденим та не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівниками охорони, які виявили товар, який вона мала намір викрасти.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник керівника Київської міської прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації, просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2021 стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, у решті вирок залишити без змін.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор стверджує, що суд першої інстанції незаконно звільнив обвинувачену від відбуття призначеного покарання з умовою не вчинення протягом іспитового строку виключно злочинів, чим покращив її становище, за тим, що вчинення обвинуваченою нового кримінального проступку під час іспитового строку, всупереч вимогам ст.ст. 71, 75 КК України, не матиме наслідком направлення винної для відбуття призначеного покарання.

Потерпілий - ТОВ Ашан Україна Гіпермаркет та його представник про дату, час та місце розгляду провадження повідомлялися у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.
Неявка представника потерпілого в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення обвинуваченої, яка свою вину визнала, а з приводу доводів апеляційної скарги свою думку висловити не змогла, дослідивши матеріали провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому прокурором у суді апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, докази в якому, окрім показань обвинуваченої та даних про її особу, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, колегія суддів не вбачає, не посилається на них і прокурор в апеляційній скарзі та прокурор в суді апеляційної інстанції, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, колегією суддів не перевіряються, на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 щодо незаконного звільнення обвинуваченої від відбуття призначеного покарання з умовою не вчинення протягом іспитового строку виключно злочинів, чим покращив її становище, - колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

За нормою ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 75 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення - 23.11.2019 визначала, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Нова редакція ч. 3 ст. 75 КК України, якою звільнення від відбування покарання з випробуванням стосувалася умови не вчинення протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, яке включає як вчинення злочину, так і кримінального проступку, набрала чинності з 01.07.2020, а тому і не може бути застосована до ОСОБА_6 , яка вчинила правопорушення 23.11.2019, оскільки це погіршує її становище.

А відтак, апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 191 000 100 099 04 від 24 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3