Справа № 750/59/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/58/22
Категорія - арешт майна. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

власників майна: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

представника адвоката ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові судове провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Чернігівського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_10 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003890 від 21.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та накладений арешт на вилучені 22.12.2021 під час обшуку речі, а саме:

- причіп без реєстрації, 10 колод дерев хвойних порід різної довжини, діаметру та класу якості, та чотири невеликих дерева породи сосна, що зберігається на території ДП «Городнянське лісництво», із забороною володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном;

- трактор марки Т40, р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію машини належить ОСОБА_6 , із забороною останньому розпоряджатися даним майном.

Задовольняючи клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна, за наявності обґрунтованої підозри вважати, що вилучене в ході обшуку ангару та земельної ділянки майно має значення речового доказу та суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважала, що викладені у клопотанні доводи про необхідність накладення арешту на зазначене майно є обґрунтованими та підлягають задоволенню з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі представник власника майна, адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Аргументує тим, що перелічене в ухвалі слідчого судді майно не було вилучене під час обшуку 22 грудня 2021 року, оскільки така слідча дія була проведена без ухвали слідчого судді, тобто з порушеннями вимог КПК України. Крім того, довжина, товщина дерев та інші маніпуляції з вилучення майна були проведені працівниками поліції самостійно за відсутності осіб, в яких це майно вилучалось та без участі їх представників.

Наголошує, що під час проведення обшуку 22 грудня 2021 року в причепі знаходились сухі дерева, а саме дрова, довжиною 3-5 метрів. Яким чином та хто ідентифікував наявність колод деревини невідомо, як не встановлена і звідки вони взялись у причепі.

Вважає, що судом були спотворені відомості щодо місця проведення обшуку, який в ухвалі вказав на те, що обшук був проведений на земельній ділянці з цільовим призначенням, яка в рівних частинах належить ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яку фактично орендує ОСОБА_7 . У той же час, слідчому був наданий договір оренди приміщення, розташованого по вул. Нова в с. Макишин, укладений між ФЕ «Макишинський сад» та ФГ «Агромакс 2021», засновником якого є ОСОБА_7 .

Більш того, згідно актів прийому-передачі від 04 червня 2009 року та 14 липня 2009 року, вказані у договорі приміщення були передані у приватну власність ФГ «Макишинський сад» колишнім СВК «Макишинський».

Звертає увагу на порушення строків щодо подання та розгляду клопотання про накладення арешту на майно, з дня вилучення і до дня накладення арешту на майно пройшло 15 діб, що є порушенням вимог ст.ст. 171, 172 КПК України свідчить про незаконність ухваленого судового рішення.

При цьому, судом в ухвалі вказано, що про день та час судового розгляду належним чином був повідомлений власник майна. Однак, жодного повідомлення про час та місце судового розгляду ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_6 , ні адвокат не отримували та про накладення арешту на майно дізналися лише 13 січня 2022 року.

Сторона захисту переконана, що у слідчого не було жодної правової підстави вриватися до орендованого особою приміщення, серед ночі проводити обшук, вилучати будь-які речі. На даний час арештоване майно не може слугувати доказом у кримінальному провадженні, оскільки ці докази вже спотворені при їх вилученні. Розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням є явно завищеним для того, щоб слідчий міг тиснути на осіб. Вказує на руйнування вилученого майна та приведення його у повну непридатність для використання, адже під час буксирування причепу у нього були спущені всі колеса та зіпсована гума.

З посиланнями на практику Європейського Суду та положення Конвенції про захист прав людини, апелянт зазначає про те, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, а позбавлення права власності можливе лише на умовах, передбачених законом за дієвого контролю держави.

Заслухавши доповідача, представника адвоката, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив про її задоволення, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вказуючи, що працівники поліції наздоганяли трактор з деревиною, який заїхав на територію та намагався уникнути відповідальності за незаконно зрубані дерева, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів провадження, 21 грудня 2021 року до чергової частини ЧРУП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення про те, що біля с. Макишин Чернігівського району невідомі особи перевозять незаконно зрубані дерева.

У цей же день СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003890 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження, слідчим був проведений обшук ангару та інших приміщень на земельній ділянці, у тому числі території земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0831, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого, було вилучено вказані у клопотанні причеп без номерних знаків, у якому знаходились 10 колод дерева хвойних порід, чотири дерева породи сосна, трактор синього кольору марки Т40 р. н. НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Отже, твердження апелянта про незаконність проведеного слідчим обшуку за вищевказаною адресою є безпідставними, оскільки слідчий діяв в межах кримінально-процесуального Закону. Слідчі дії у даному випадку були невідкладними, пов`язаними з переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення та з метою врятування майна, яке могло бути приховане, відчужене, знищене, спотворене тощо.

28 грудня 2021 року клопотання слідчого про дозвіл на проведення обшуку, яке надійшло на адресу суду засобами поштового зв`язку, було задоволено - ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова наданий дозвіл на проведення обшуку ангару та інших приміщень на земельній ділянці, у тому числі території земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0831, за адресою: АДРЕСА_1 , яку фактично орендує ОСОБА_7 .

Доводи адвоката ОСОБА_8 про спотворення слідчим суддею місця проведення обшуку, колегією суддів взагалі не приймаються, як такі, що суперечать наявним у справі документам та направлені з метою ввести суд в оману.

Так, відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно №292029656 об`єкт нерухомості - земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить в частці 1/2 ОСОБА_11 та в частці 1/2 ОСОБА_12 , а фактично перебуває в оренді ОСОБА_7 .

У даному випадку мова йде саме про земельну ділянку, а не про приміщення, які на ній розташовані, як на цьому наголошує апелянт.

Більш того, Витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно є офіційним документом, який орган досудового розслідування отримав в ході проведення досудового розслідування, та не може містити завідомо спотворені відомості.

Слідчий суддя, у даному конкретному провадженні керувався саме наявними у матеріалах документами та жодних відомостей, які б не були підтверджені належними документами,не приймав до уваги та про них не зазначав.

Надані адвокатом копії документів про передачу в оренду ФГ «Агромакс 2021», засновником якого є ОСОБА_7 , приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 , які у 2009 році були передані у приватну власність ФГ «Макишинський сад», жодним чином не спростовують викладених слідчим суддею даних про належність земельної ділянки, на якій ці приміщення розташовуються.

Те, що вимірювання колод деревини проводилось за відсутності власника, не може свідчити, що ці дії були проведені невірно та упереджено, адже обшук був проведений у присутності понятих, проведення відеозйомки, як того вимагають положення КПК України. Більш того у протоколі обшуку зазначено про присутність ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 .

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку, слідчий суддя перевірив всі обставини проведення невідкладної слідчої дії та підтвердив законність її проведення.

Отже, вказівка апелянта на те, що вилучене під час проведення обшуку майно не може бути використане в якості доказу у кримінальному провадженні є безпідставною.

У зв`язку з наявністю достатніх доказів вважати, що вилучені причеп з колодами деревини та деревами породи сосни, і трактор можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, вони, відповідно до постанови слідчого від 22 грудня 2021 року, вірно визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту матеріалів долучених до клопотання вбачається, що дійсно є обґрунтовані підстави вважати, що виявлені та вилучені під час обшуку колоди деревини різної довжини, діаметру та класу якості, дерева породи сосни, могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а причеп і трактор використовувались як знаряддя вчинення злочину, отже зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та в повній мірі відповідають вимогам ст. 98 КПК України

Положеннями ст. 131 КПК передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна слідчим чітко визначено мету зазначену в законі для арешту майна, з належним обґрунтуванням доведено необхідність арешту саме з цією метою.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали про арешт майна слідчим суддею було враховано, що вилучені під час обушку земельної ділянки та приміщень причеп з колодами деревини та трактор визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки під час розгляду клопотання про арешт майна слідчим було доведено, що існують обґрунтовані підстави вважати, що вони могли бути здобуті злочинним шляхом внаслідок протиправної діяльності причетних до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення осіб, що повністю узгоджується із визначенням речових доказів, наведеному у ст. 98 КПК України, та спростовує доводи апелянта щодо відсутності підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям речового доказу.

З матеріалів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що причеп з колодами деревини та трактор були виявлені на земельній ділянці та у приміщенні, які фактично орендує ОСОБА_7 і цей факт не заперечується стороною захисту.

Крім того, враховуючи суму збитків, яких зазнала Держава в результаті злочинних дій щодо незаконного вирубу дерев, накладення арешту на вилучене майно є обґрунтованим, з метою забезпечення цілей, зазначених у пунктах 2 та 3 частини 2 статті 170 КПК.

Тобто, на час розгляду як клопотання слідчого так і апеляційної скарги слідчим в повній мірі виконані вимоги кримінально-процесуального закону, а слідчим суддею перевірені підстави для накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку 22 грудня 2021 року, яке на даний час може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Твердження апелянта про те, що звернення з клопотанням та його розгляд відбувались з порушенням процесуальних строків не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна.

Як убачається з матеріалів справи, з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слідчий звернувся вчасно, направивши його на адресу суду засобами поштового зв`язку, що відповідає положенням ст.. 116 КПК України.

Отже, слідчим не було порушено порядку та строків звернення до суду з відповідним клопотанням, а слідчим суддею не було порушено строків розгляду поданого клопотання.

Також, слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2022 року про арешт майна, без змін.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 АНТИПЕЦЬ ОСОБА_14