Справа № 204/6669/21
Провадження № 1-в/204/1030/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань клопотання захисника ОСОБА_3 про застосування ст. 81 КК України відносно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_3 , засудженої ОСОБА_4 , представника установи ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
01 вересня 2021 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 про застосування ст. 81 КК України відносно засудженої ОСОБА_4 .
В обґрунтування свого подання ОСОБА_3 зазначив, що вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ст. 70, ст. 54 КК України до семи років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності строком на три роки, із конфіскацією майна. Відповідно до ст. 54 КК України позбавлено дев`ятого рангу державного службовця. В строк відбування покарання зараховано час перебування під вартою у період з 17 листопада 2012 року по 10 червня 2013 року. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року було змінено. Дії ОСОБА_4 було перекваліфіковано з ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України на ч. 3 ст. 38, ч. 1 ст. 366 КК України. На підставі ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України закрито. Застосовано до ОСОБА_4 додаткове покарання за ч. 5 ст. 191 КК України у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності строком на три роки, та вважати засудженою за ч. 5 ст. 191 КК України у вигляді семи років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах організаціях незалежно від форми власності строком на три роки із конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі, строк її попереднього ув`язнення в період з 17 листопада 2012 року по 10 червня 2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі. В решті вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року залишено без змін. Ухвала набрала законної сили 12 жовтня 2016 року. Крім цього, вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року затверджено угоду від 16 липня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000181 від 11 квітня 2013 року про визнання винуватості між прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_4 , останню було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на три роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом повного поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком більш суворим покаранням призначеним за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року (зміненого ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року), остаточно призначено покарання у виді семи років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на три роки із конфіскацією майна. До набрання вироком законної сили залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено відраховувати з дня її затримання. ОСОБА_4 була затримана 07 травня 2019 року, що підтверджується рапортом про затримання від 07 травня 2019 року. Згідно довідки по архівній карточці начальника ВКВСР ДУВП № 4, ОСОБА_4 затримана 17 листопада 2012 року СУ ГУМВДУ в Дніпропетровській області за ст. 191 ч. 3, ст. 366 ч. 1 КК України. До Дніпропетровського СІЗО прибула 21 листопада 2012 року. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2013 року внесена застава 103230 грн., на підставі ст. 331 КПК України, звільнена з установи 10 червня 2013 року. Згідно довідки начальника ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» від 06 серпня 2019 року, даних архівної картотеки та картотеки наявності ДУВП № 4 засуджена утримувалась в ДУВП № 4: архівна картка: була затримана 17 листопада 2012 року, 10 червня 2013 року звільнена під заставу в сумі 103230 гривень, особова справа знищена після закінчення терміну зберігання; архівна картка: була затримана 22 травня 2014 року, 25 січня 2016 року звільнена з ДУВП № 4, особова справа знищена після закінчення терміну зберігання; картка з картотеки наявності: була затримана 07 травня 2019 року. Крім того, згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 204/6085/19 (провадження № 11-кп/803/265/21) ОСОБА_8 було зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, за період з 02 червня 2014 року до 31 липня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Відповідно до ст. 12 КК України злочин, за який засуджено ОСОБА_4 відноситься до категорії тяжких. В такому разі, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, засуджений має відбути не менше покарання, для того, щоб до нього могло бути застосоване умовно-дострокове звільнення. Починаючи з моментузатримання 17 листопада 2012 року ОСОБА_4 відбула більше ніж строку (17 листопада 2012 року по 10 червня 2013 року 206х2 = 412 дні; з 22 травня 2014 року по 25 січня 2016 року 614 дні; з 02 червня 2014 року по 31 липня 2014 року 60 днів; з 07 травня 2019 року по 31 серпня 2021 року 847 дні) призначеного їй покарання (з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Так, під час відбування покарання засуджена ОСОБА_4 за період перебування в Дніпровському УВП № 4 характеризується задовільно, стягнень від адміністрації не має. Виявляє корисну ініціативу з наведення належного санітарного стану корпусного відділення, чим забезпечила належний санітарний стан цього відділення. Безпосередньо приймала участь у здійсненні відновлювального ремонту камерного приміщення, де утримувалась під вартою. У відношенні до представників адміністрації установи ввічлива, тактовна, виконує їх законні вимоги. Регулярно відвідує богослужіння у Храмі, що знаходиться у приміщенні десятого корпусного відділення установи виконання покарань ДУВП № 4. ОСОБА_4 у відношенні до засуджених не конфліктна, підтримує рівні стосунки. Будь-яких порушень, які б характеризували останню з негативного боку не допускала. Згідно матеріалів особової справи зв`язки з рідними підтримує шляхом отримання передач. ОСОБА_4 адміністрацією ДУВП № 4 оцінюється такою, яка може бути рекомендована на застосування до неї умовно-дострокового звільнення. Більш того, ОСОБА_4 під час розгляду справи судом свою провину визнала повністю, щиро покаялась, активно співпрацювала зі слідством та уклала угоду про визнання винуватості. Засуджена частково відшкодувала завдану нею шкоду та продовжує відшкодовувати по теперішній час. Таким чином, ОСОБА_4 відбула більше призначеного їй покарання, сумлінною поведінко і ставленням до праці довела своє виправлення. Просив застосувати до засудженої ОСОБА_4 ст. 81 КК України та звільнити її від подальшого відбування покарання.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.
В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника та просила його задовольнити. Пояснила, що вона під час судового розгляду кримінальних проваджень свою провину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала повністю. Не відмовляється від відшкодування шкоди, яка була завдана кримінальними правопорушенням. Відшкодовує шляхом відрахування певного відсотку коштів зі своєї пенсії, також в рахунок відшкодування шкоди відповідно до вироку була направлена сума заставиу розмірі 103230 грн., а також вона окремо самостійно сплатила 5000 гривень. Під час відбування покарання порушень вимог утримання не допускала. На даний час вона відбула п`ять років чотири місяці позбавлення волі. Їй виповниться у цьому році 63 роки, вона є пенсіонеркою за віком. До роботи вона не адміністрацією установи не залучалася з незалежних від неї причин. Вона робила ремонт у камері. В Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» відбуває покарання у камері «Матері та дитини» та допомагає по догляду за дітьми. Хронічні захворювання в неї є, однак вони пов`язані лише з її віком, на обліках у лікарів не перебуває. Крім неї у даних кримінальних провадженнях є ще дві особи, які на даний час перебувають у розшуку, лише одна вона самостійно відшкодовує завдану шкоду.
Представник установи ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити. Суду пояснив, що засуджена ОСОБА_4 за період перебування в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» характеризується задовільно, стягнень від адміністрації не має. Виявляє корисну ініціативу з наведення належного санітарного стану корпусного відділення, чим забезпечила належний санітарний стан цього відділення. Безпосередньо приймала участь у здійсненні відновлювального ремонту камерного приміщення, де утримувалась під вартою. У відношенні до представників адміністрації установи ввічлива, тактовна, виконує їх законні вимоги. Регулярно відвідує богослужіння у Храмі, що знаходиться у приміщенні десятого корпусного відділення установи виконання покарань Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4». ОСОБА_4 у відношенні до засуджених не конфліктна, підтримує рівні стосунки. Будь-яких порушень, які б характеризували останню з негативного боку не допускала. Згідно матеріалів особової справи зв`язки з рідними підтримує шляхом отримання передач. ОСОБА_4 адміністрацією Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» оцінюється такою, яка може бути рекомендована на застосування до неї умовно-дострокового звільнення. Засуджена за власною ініціативою допомагає в кімнаті «Матері та дитини» наводити належний санітарний стан. Допомагає в камері жінкам з маленькими дітьми. Окрім цього, залучалась до проведення ремонтних робіт в даній кімнаті. Їй надавали необхідні будівельні матеріали і вона виконувала певні роботи по ремонту. За час перебування в установі ніяких нарікань до неї з боку адміністрації установи не має, порушень режиму жодного разу не допускала. ОСОБА_4 не залучається до праці в господарській обслузі установи, оскільки жінки в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» не підлягають працевлаштуванню, оскільки відсутні робочі місця та професії на які б вони могли бути працевлаштовані. Всі робочі місця призначені лише для роботи чоловіків.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що виконання всіх вимог установи є обов`язком засудженої. ОСОБА_4 за період відбування покарання не була працевлаштована в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4». Окрім цього, на виконанні в ДВС перебувають два виконавчих провадження, щодо стягнення з засудженої шкоди завданої кримінальними правопорушеннями, які остання не виконує, тобто не перераховує грошові кошти на погашення даної шкоди. Ці всі фактори вказують на те, що засуджена до цих пір не визнає свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, та не досягла того ступеню розкаяння, який передбачає можливість застосування умовно-дострокового звільнення. Вважає, що клопотання є передчасним та просив відмовити в задоволенні.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засуджену та надані до суду матеріали у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року ОСОБА_4 було визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді семи років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності на три роки, із конфіскацією майна. Відповідно до ст. 54 КК України ОСОБА_9 9 рангу державного службовця. Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати із моменту фактичного затримання, залишено запобіжний захід до набрання вироком законної сили застава. Після фактичного набрання вироком чинності звернути суму застави на користь Дніпропетровської міської ради в рахунок відшкодування шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року змінено: ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України п`ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на три роки, із конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 366 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності на два роки. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності на три роки, з конфіскацією майна, яке є її особистою власністю.
Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 на ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України. На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України закрито. Застосовано до ОСОБА_4 додаткове покарання за ч. 5 ст. 191 КК України у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на три роки та вважати засудженою ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 191 КК України у вигляді семи років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на три роки із конфіскацією майна. Виключено з резолютивної частини вироку рішення щодо позбавлення відповідно до ст. 54 КК України ОСОБА_8 дев`ятого рангу державного службовця. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 в строк призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, строк її попереднього ув`язнення в період з 17 листопада 2012 року по 10 червня 2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без змін.
Відповідно до розпорядження про виконання ухвали, що набрала законної сили, ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року набрала законної сили 12 жовтня 2016 року.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2019 року засуджена ОСОБА_4 була тимчасово залишена в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 11 квітня 2013 року, що знаходиться в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року було затверджено угоду від 16 липня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000181 від 11 квітня 2013 року про визнання винуватості між прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_4 . ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на три роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді семи років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на три роки із конфіскацією майна. До набрання вироком законної сили залишено запобіжний захід триманні під вартою. Початок перебігу строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня її затримання.
Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року набрав законної сили 17 серпня 2019 року.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року було тимчасово залишено засуджену ОСОБА_4 в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на час ознайомлення її з матеріалами кримінального провадження № 0000181 від 11 квітня 2013 року.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 , який діяв в інтересах засудженої ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до Закону України в редакції № 838-VIIIвід 26 листопада 2015 року.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року було скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою було зараховано засудженій ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, за період з 02 червня 2014 року по 31 липня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 07 травня 2019 року, кінець строку відбування покарання 17 травня 2023 року.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно ч. 2 ст. 50 КВК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 81 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його поведінка і ставлення до праці.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначено судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Станом на 21 вересня 2021 року засуджена ОСОБА_4 відбула більш ніж три чверті частини призначеного покарання у вигляді позбавлення волі та має невідбуту частину покарання 01 рік 07 місяців26 днів.
Згідно характеристики, наданою адміністрацією Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», ОСОБА_4 за період перебування в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» характеризується задовільно, стягнень від адміністрації не має. Виявляє корисну ініціативу з наведення належного санітарного стану корпусного відділення, чим забезпечила належний санітарний стан цього відділення. Безпосередньо приймала участь у здійсненні відновлювального ремонту камерного приміщення, де утримувалась під вартою. У відношенні до представників адміністрації установи ввічлива, тактовна, виконує їх законні вимоги. Регулярно відвідує богослужіння у Храмі, що знаходиться у приміщенні десятого корпусного відділення установи виконання покарань Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4». ОСОБА_4 у відношенні до засуджених не конфліктна, підтримує рівні стосунки. Будь-яких порушень які б характеризували останню з негативного боку не допускала. Згідно матеріалів особової справи зв`язки з рідними підтримує шляхом отримання передач. ОСОБА_4 адміністрацією Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» оцінюється такою, яка може бути рекомендована на застосування до неї умовно-дострокового звільнення.
Згідно довідки Державної установи «Дніпровська установа «Виконання покарань № 4» засуджена ОСОБА_4 перебуває під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» з 08 травня 2019 року та по теперішній час. До праці не залучається з незалежних від неї обставин. Заробітну плату не отримує. Знаходиться на повному державному забезпеченні.
Відповідно до ч. 1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг.

Згідно витягу з протоколу № 21 ДНП від 13 травня 2019 року засудженій ОСОБА_4 було визначено для відбування призначеного їй покарання виправну колонію мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання для жінок, уперше засуджених до позбавлення волі.
Однак, як вбачається з матеріалів особової справи засуджена ОСОБА_4 не була направлена для відбування покарання у визначену для неї виправну колонію, оскільки відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року вона була тимчасово залишена для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000181 від 11 квітня 2013 року.
Згідно ч. 5 ст. 118 КВК України засуджені можутьзалучатися без оплати працілише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на двігодини на день.

Як вбачається з характеристики наданої Державною установою «Дніпровська установа виконання покарань № 4» засуджена ОСОБА_4 виявляє корисну ініціативу з наведення належного санітарного стану корпусного відділення, чим забезпечила належний санітарний стан цього відділення. Безпосередньо приймала участь у здійсненні відновлювального ремонту камерного приміщення, де утримувалась під вартою.
В судовому засіданні було встановлено, що засуджена ОСОБА_4 на даний час перебуває у камері «Матері та дитини», де надає допомогу в покращенні санітарних умов вказаної камери, надає допомогу жінкам з дітьми, які також перебувають у камері, окрім цього брала безпосередню участь у проведенні ремонтних робіт у вказаній камері.
Таким чином, суд бере до уваги факт бажання ОСОБА_4 бути залученою до суспільно-корисної праці в установі, в якій вона на теперішній час відбуває покарання, хоча і не може бути офіційно працевлаштованою з незалежних від неї причин, оскільки ОСОБА_4 не залучається до праці в господарській обслузі установи, оскільки жінки в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» не підлягають працевлаштуванню, оскільки відсутні робочі місця та професії на які б вони могли бути працевлаштовані. Всі робочі місця призначені лише для роботи чоловіків.
Слід також врахувати, що ОСОБА_4 є пенсіонером за віком.
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року позов Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди було задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та інших відповідачівна користь Дніпровської міської ради у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 196650 грн. Стягнуто з відповідачки ОСОБА_4 на користь Дніпровської міської ради у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 163800 грн.
27 січня 2021 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська набрало законної сили.
Частиною 2 статті 118 КВК України засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості.

Як вбачається з долученої до клопотання відповіді Відділу методології та звітності з виплати пенсій Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16 серпня 2021 року, в червні 2015 року надійшла постанова Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 14 квітня 2015 року ВП № 45042522 щодо стягнення з пенсії ОСОБА_4 в розмірі 20 % загальної суми боргу в розмірі 97978,54 грн. На виконання зазначеної постанови з 01 липня 2015 року по 28 лютого 2019 року з пенсії ОСОБА_4 провадились відрахування по 20 % від розміру пенсії. За період з 01 липня 2015 року по 28 лютого 2019 року відраховано з пенсії 31403,49 грн. В лютому 2019 року надійшла постанова Центрального ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 30 січня 2019 року щодо стягнення з пенсії ОСОБА_4 в розмірі 20 % загальної суми боргу в розмірі 1332815,50 грн. На виконання зазначеної постанови з 01 березня 2019 року з пенсії ОСОБА_4 проводяться відрахування по 20 % від розміру пенсії. За період з 01 березня 2019 року по 31 серпня 2021 року відраховано з пенсії 33598,76 грн.
Окрім цього, до клопотання було додано копію квитанції № 0.0..1 про сплату ОСОБА_4 в рахунок відшкодування збитку в сумі 5000 грн.
Таким чином, засудженою ОСОБА_4 здійснюється відшкодування завданого кримінальним правопорушенням збитку, шляхом відрахування 20 % від пенсії кожного місяця, окрім цього особисто засудженою було перераховано на розрахунковий рахунок 5000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, окрім цього вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року після набрання вказаним вироком законної сили було звернуто суму застави на користь Дніпропетровської міської ради в рахунок відшкодування шкоди в сумі 103230 грн.
Тому судом не беруться до уваги доводи прокурора про небажання засудженої відшкодовувати шкоду завдану кримінальними правопорушеннями, і, як наслідок, відсутність розкаяння.
Більш того, на користь того факту, що засуджена розкаялася, свідчить й факт укладання відповідної угоди з прокуроромвід 16 липня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000181 від 11 квітня 2013 року, яка була затверджена вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року, та за яким ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість.
Зазначені дані також підтверджуються поясненнями засудженої, представника установи відбування покарання, а також матеріалами особової справи засудженої, дослідженої судом у судовому засіданні.
У своїй сукупності такі факти, як щиро сердне каяття,ставлення засудженої до праці в умовах ізоляції від суспільства, її бажання відшкодувати спричинену державі шкоду та часткове відшкодування такої шкоди, її похилий вік, на думку суду, свідчать про те, що процес позитивних змін, які відбулися в особистості засудженої та створив у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки,досяг того рівня, за яким може бути застосовано, передбачену ст. 81 КК України пільгу.
Враховуючи, що засуджена ОСОБА_4 була засуджена за умисний тяжкий злочин, відбула більш ніж 3/4 призначеного їй строку покарання, характеризується задовільно, виявляє корисну ініціативу щодо покращення санітарного стану відділення, відшкодовує шкоду завдану кримінальним правопорушенням, стягнень немає, усвідомлює протиправність вчиненого нею кримінального правопорушення, має стійкі соціально-корисні зв`язки, гарантоване місце проживання, є пенсіонеркою, а також висновок ДУВП № 4, згідно якого ОСОБА_4 адміністрацією Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» оцінюється такою, яка може бути рекомендована на застосування до неї умовно-дострокового звільнення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 довела своє виправлення та може бути звільнена від покарання умовно-достроково.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 371, 372, 376, 537, 539 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_3 про застосування ст. 81 КК України відносно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від відбування покаранняпризначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року, умовно-достроково, на підставі ст. 81 КК України, на невідбутий строк покарання 01 (один) рік 07 (сім) місяців26 (двадцять шість) днів.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1