Справа № 159/298/22
Провадження № 1-кп/159/205/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайоний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001446 від 19.12.2021 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луцька Волинської області, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, який зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 21.08.1992 року Луцьким міським судом Волинської області за ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 140, ст.46-1 КК України (ред. 1960 року) на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, згідно з ст. 8 Указу Президента України від 17.08.1992 «Про амністію» звільнений від відбування призначеного покарання;

- 10.03.1993 року Луцьким міським судом Волинської області за ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 17, ст.141, ст. 42 КК України (ред. 1960 року) на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- 14.08.1997 року Луцьким міським судом Волинської області за ч. 1 ст. 229-6, ст. 14 КК України (ред. 1960 року) на 1 рік позбавлення волі та лікування від наркоманії;

-16.04.1999 року Луцьким міським судом Волинської області за ч. 1 ст. 229-8, ст. 14 КК України (ред. 1960 року) на 1 рік позбавлення волі та лікуванням від наркоманії;

-10.09.1999 року Любомльським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 196-1 КК України (ред. 1960 року) на 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 3 ст. 42, ст. 14 КК України (ред. 1960 року) при складанні покарання за цим вироком та вироком Луцького міського суду Волинської області від 16.04.1999 року на 1 рік позбавлення волі та лікуванням від наркоманії;

- 20.06.2001 року Любомльським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 229-6, ст. 14 КК України (ред. 1960 року) на 4 роки позбавлення волі та лікуванням від наркоманії, рішенням Луцького міського суду Волинської області від 04.09.2001 року ст.14 КК України (ред. 19670 року) виключена;

- 23.08.2006 року Луцьким міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 18.01.2013 року Апеляційним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- 14.05.2015 Любомльським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 02.12.2016 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 17.10.2017 року звільнений від відбування покарання на підставі п.«в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»;

- 07.06.2018 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рiк;

- 04.01.2019 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду від 07.06.2018 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків - 3 роки обмеження волі, на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 27.05.2021 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 08 місяців 26 днів обмеження волі

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 19 грудня 2021 року, приблизно о 12.00 годині, перебуваючи у торгівельному залі магазину «Добра кухня» за адресою м.Ковель, вул.Ветеранів, 2, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, скориставшись тим, що його дії непомітні для інших осіб, повторно таємно викрав з кишені куртки ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 5 Plus MEG7 вартістю 2000 грн, в полімерному чохлі вартістю 50 грн, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на загальну суму 2050,00 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.185 КК України.

В ході судового розгляду справи суду надана укладена 10 березня 2022 року між обвинуваченим та потерпілою угода про примирення.

За умовами угоди обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_6 підтвердила повне відшкодування завданої шкоди та відсутність до обвинуваченого претензій майнового характеру.

Сторонами узгоджено покарання для обвинуваченого в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року 3 місяців обмеження волі.

Засвідчено обізнаність сторін про остаточне призначення судом покарання із застосуванням ст.71 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив існування обставин за пред`явленим обвинуваченням, щиро розкаявся у вчиненому, просив затвердити угоду про примирення, при призначенні остаточного покарання врахувати його незадовільний стан здоров`я, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Потерпіла ОСОБА_6 підтвердила суду добровільність досягнутого з обвинуваченим примирення та відсутність щодо останнього претензій майнового характеру.

При вирішенні питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного:

Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди (ч.3 ст.474 КПК).

Відповідно до ст.468, ч.3 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення між потерпілими, їх законними представниками та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ознакою повторності, оскільки злочин вчинено під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 січня 2019 року, яким його засудженого за ч.2 ст.185 КК України.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, для обвинуваченого відповідає положенням статей 50,65 КК України та визначена в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності.

Враховані вік обвинуваченого, його стан здоров`я, сімейний стан, наявність дитини, позитивна характеристика за місцем проживання, інші дані про особу, зокрема те, що він не перебуває на обліку у лікаря нарколога, такі пом`якшуючі покарання обставин, як щире каяття, що виразилось у повному відшкодуванні завданої шкоди та вибаченні перед потерпілою, врахована відсутність обтяжуючих покарання обставин та обґрунтовано прийнято рішення про покарання у виді обмеження волі на строк наближений до мінімального.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані в разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідок у виді призначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

Потерпіла ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для примирення.

Виходячи з викладеного, угода про примирення підлягає затвердженню.

Остаточне покарання обвинуваченому суд призначає із застосуванням ст.71 КК України за сукупністю вироків з урахуванням невідбутого основного покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 січня 2019 року, яке згідно ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 27 травня 2021 року становить 8 місяців 26 днів обмеження волі.

З урахуванням поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, а також його позитивної характеристики за останнім місцем відбування покарання, приймаючи до уваги строк, який фактично залишився невідбутим, суд вважає необхідним до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину основного покарання за попереднім вироком, а саме два місяці обмеження волі.

На підставі ухвали суду від 28 лютого 2022 року щодо обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час. З урахуванням поведінки обвинуваченого відсутні підстави для подальшого застосування запобіжного заходу.

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/103-21/10939-ТВ від 22.12.2021 року в розмірі 858,10 грн підлягають стягненню з обвинуваченого в доход держави.

Ухвалою суду від 16 лютого 2022 року скасовано арешт, накладений на викрадений мобільний телефон.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 375, 468, 469, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 10 березня 2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001446 від 19.12.2021, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці.

На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 січня 2019 року, а саме 2 (два) місяці обмеження волі, та остаточно, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді обмеження волі строком на1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Раніше обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/103-21/10939-ТВ від 22.12.2021 року в розмірі 858,10 грн

Речовий доказ у справі: DVD диск залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1