Справа № 152/831/21
В И Р О К
іменем України

20 жовтня 2021 року м. Шаргород

Справа №152/831/21

Провадження №1-кп/152/79/21

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода-Шаргородська Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, невійськовозобов`язаного, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого в силу вимог ст.89 КК України,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 09.06.2021 року,

з участю сторін кримінального

провадження

зі сторони обвинувачення:

прокурора у кримінальному провадженні

в.о. начальника Шаргородського

відділу Жмеринської окружної

прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

учасника судового провадження:

потерпілої ОСОБА_6 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 27.05.2021 року приблизно о 22 годині з метою вчинення крадіжки чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і настання негативних наслідків, з корисливих мотивів, прийшовши до домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване у АДРЕСА_2 , зайшов на подвір`я домоволодіння, та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою металевого прута, якого віднайшов на подвір`ї домоволодіння, зірвав металеву скобу навісного замка вхідних дверей до підвалу, проник до приміщення підвалу під житловим будинком, звідки умисно, таємно викрав вживаний алюмінієвий казан місткістю 5 л., вартість якого, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №3804-3807/21-21 від 15.06.2021 року, становить 250 грн., вживаний алюмінієвий казан місткістю 7 л., вартість якого, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №3804-3807/21-21 від 15.06.2021 року, становить 275,50 грн., вживаний алюмінієвий казан місткістю 7 л. з кришкою, вартість якого, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №3804-3807/21-21 від 15.06.2021 року, становить 116 грн.

В подальшому викраденими речами обвинувачений ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв матеріального збитку потерпілій ОСОБА_6 на суму 641,50 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), поєднану з проникненням у інше приміщення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.3 ст.185 КК України і викладене в обвинувальному акті від 29.06.2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що зареєстрований у АДРЕСА_3 , де раніше проживав, а на теперішній час проживає із сім`єю у с. Носиківка Жмеринського району. У с. Слобода-Шаргородська він приходить на тимчасові заробітки. Потерпілу ОСОБА_6 він знає, заходив до неї раніше. Також йому відомо, що потерпіла є пенсіонером, проживає одна. В травні 2021 року він проходив біля домоволодіння ОСОБА_6 і бачив, як остання на подвір`ї мила та складала у підвал під будинком алюмінієві казани та каструлі. 27.05.2021 року приблизно о 22 годині він повертався з с. Слобода-Шаргородська додому у с. Носиківка після роботи та проходив вулицею біля домоволодіння ОСОБА_6 , що знаходиться на АДРЕСА_2 , згадав, що бачив у потерпілої алюмінієві казани, які вирішив викрасти та продати, оскільки йому потрібні були гроші, щоб поїхати додому автомобілем таксі, тоді як за роботу йому заплатили мало, тільки 100 грн. Переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, а ОСОБА_6 не було, оскільки в будинку не світилося, він зайшов на подвір`я домоволодіння ОСОБА_6 через хвіртку, яка була не замкнена, але закрита. Підійшовши до підвалу під будинком, він побачив, що у ньому закриті двері на навісний замок з колодкою. Біля паркану він знайшов залізний прут, за допомогою якого зірвав металеву скобу навісного замка та проник у приміщення підвалу. Всередині приміщення він посвітив собі ліхтариком на мобільному телефоні та побачив різний посуд, продукти, інші речі. Взявши мішок, він склав у нього три алюмінієві казани, об`ємом приблизно по 5-7 літрів, один з них був із кришкою, та викрав їх, після чого вийшов із підвалу, закрив двері, встановивши скобу навісного замка на місце, та залишив місце крадіжки. З викраденими казанами він пішов у м. Шаргород, де два казани продав та отримав за кожен по 50 грн., а один казан здав на металобрухт. Кошти частково витратив на придбання алкогольних напоїв та цигарок.

До того ж, обвинувачений ОСОБА_3 показав, що збитки потерпілій він не відшкодував, але має намір відшкодувати, запевняє суд, що не вчинятиме злочинів, просить його суворо не карати.

Крім признання ОСОБА_3 вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

- зізнавальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , які наведені вище;
- показаннями під час судового розгляду потерпілої ОСОБА_6 , яка суду показала, що знайома із обвинуваченим ОСОБА_3 . Він дійсно проходив по вулиці біля її домоволодіння, коли вона у травні 2021 року на подвір`ї мила та складала у підвал під будинком алюмінієвий посуд: казани, каструлі, кришки. Підвал під будинком закривається дверима як з боку подвір`я, так в нього можна потрапити і з будинку. Двері в підвал закриваються замком із колодкою. Вранці 28.05.2021 року вона вийшла з будинку на подвір`я і побачила біля будинку металевий штир, а також, що двері підвалу під будинком не закриті. Вона зайшла у приміщення підвалу, де зберігає посуд, інструменти, продукти, та виявила, що на землі був перекинутий ящик із запчастинами. Пройшовши далі, вона виявила, що в неї зникли 4 алюмінієві казани, два з яких були з кришками, а два без кришок, велика алюмінієва каструля з кришкою, електричні подовжувачі, дві м`ясорубки, точило. Вона підозрює, що всі ці речі викрав саме ОСОБА_3 , оскільки він раніше був неодноразово судимий за вчинення крадіжок. Виявивши крадіжку, вона покликала на допомогу сусідів, які порадили їй звернутися у поліцію. Після цього вона викликала поліцію. Через деякий час від сестри ОСОБА_3 ОСОБА_7 вона дізналася, що крадіжку вчинив обвинувачений, а викрадене відніс та здав на металобрухт. Про відомі їй обставини вона також повідомила у поліцію. Після цього поліцейські знайшли та повернули їй казани, а один казан досі не повернуто. З приводу крадіжки казанів до ОСОБА_3 вона не має матеріальних претензій, але має претензії щодо решти викраденого майна, зокрема, великої алюмінієвої каструлі та електричних подовжувачів. Щодо покарання обвинуваченого ОСОБА_3 вона покладається на вирішення суду, але просить призначити останньому покарання у виді позбавлення волі;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що ОСОБА_3 знає з 2016 року. В кінці травня 2021 року ОСОБА_3 та його співмешканка ОСОБА_9 прийшли до нього і попросили дозволу заночувати у його будинку. Він не заперечував. Вранці він побачив у ОСОБА_3 алюмінієві казани об`ємом приблизно по 5 л. Проте, він не розпитував, звідки у ОСОБА_3 посуд. Через деякий час ОСОБА_3 пішов з тим посудом у невідомому напрямку та більше до нього не повертався;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка суду показала, що і обвинуваченого, і потерпілу знає тривалий проміжок часу. ОСОБА_3 знає з тієї причини, що наймала його підсобним робочим, коли здійснювала ремонт у своєму будинку. В травні 2021 року, точної дати вона не пам`ятає, ОСОБА_3 прийшов до неї і попросив позичити 50 грн., оскільки йому не вистачає коштів, щоб добратися додому в с. Носиківку. Вона дала ОСОБА_3 50 грн., за що він дав їй невеликий алюмінієвий казан, об`ємом приблизно на 3-5 літрів, залишивши його у альтанці на подвір`ї. При цьому, вона побачила, що у ОСОБА_3 було два алюмінієвих казани, з яких один був меншим. Їй ОСОБА_3 дав той казан, що меншого об`єму. Вона запитала у ОСОБА_3 , звідки у нього ці казани, на що останній відповів, що у його старому будинку у с. Носиківка він знайшов ці казани, які йому не потрібні, тому їх продає. Приблизно через десять днів після цього до неї прийшов працівник поліції ВП №2 Жмеринського РВП, який запитав, чи не продавав їй ОСОБА_3 казан, на що вона повідомила, що продав та добровільно видала його поліцейському;

- витягом з кримінального провадження про внесення до ЄРДР 09.06.2021 року заяви ОСОБА_6 про вчинення крадіжки алюмінієвого посуду із підвального приміщення її будинку (а.с.41);

- рапортом чергового інспектора ВП №2 (м. Шаргород) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про надходження заяви від ОСОБА_6 про крадіжку алюмінієвого посуду із підвального приміщення її будинку (а.с.42);

- відомостями, які містяться у протоколі прийняття заяви потерпілої ОСОБА_6 від 08.06.2021 року про вчинення крадіжки алюмінієвого посуду із підвального приміщення її будинку, з яких вбачається, що остання повідомила, що в ніч з 27.05.2021 року на 28.05.2021 року на вхідних дверях до підвального приміщення її будинку був зірваний навісний замок, а із приміщення викрадено три алюмінієві казани ємкістю по 5 л. та два казани ємкістю по 7 л. з кришками, алюмінієву каструлю на 40 л. без кришки, чим їй заподіяно матеріальної шкоди, яку вона оцінює в 1500 грн., а у вчиненні крадіжки підозрює ОСОБА_3 (а.с.43);

- заявою ОСОБА_6 від 09.06.2021 року про надання дозволу на проведення у її домоволодінні огляду (а.с.44);

- відомостями, які містяться у протоколі огляду місця події від 09.06.2021 року з фототаблицею за участю потерпілої ОСОБА_6 , з яких убачається, що місцем огляду є домоволодіння останньої, яке складається із будинку та господарських споруд. У коридорі будинку наявний вхід до кухні, з якої наявний вихід до приміщення підвалу, що знаходиться під будинком. У приміщенні підвалу зберігаються продукти, банки з консервною продукцією, алюмінієвий посуд, каструлі, бочки. З фототаблиць №№2, 3 вбачається, що вхід до вказаного підвалу наявний також з подвір`я будинку через дерев`яні одностулкові двері, які закриваються на навісний замок з колодкою та металевими скобами (а.с.45-48);

- відомостями, що містяться у заяві ОСОБА_11 від 09.06.2021 року, з яких убачається, що останній добровільно видав працівникам поліції алюмінієвий котел місткістю 7 л., який придбав у ОСОБА_3 28.05.2021 року за 50 грн. (а.с.49);

- відомостями, які містяться у протоколі огляду місця події від 09.06.2021 року за участю ОСОБА_11 на підставі заяви останнього, з яких убачається, що місцем огляду є домоволодіння ОСОБА_11 , яке розташоване у АДРЕСА_2 , в якому біля приміщення гаража наявний алюмінієвий котел (казан) з кришкою, місткістю 7 л., який ОСОБА_11 добровільно видав працівникам поліції, при цьому повідомив, що придбав казан у ОСОБА_3 за 50 грн. (а.с.50);

- відомостями, що містяться у заяві ОСОБА_10 від 10.06.2021 року, з яких убачається, що остання добровільно видала працівникам поліції алюмінієвий котел місткістю 5 л., який їй продав ОСОБА_3 за 50 грн. (а.с.51);

- відомостями, які містяться у протоколі огляду місця події від 10.06.2021 року за участю ОСОБА_10 на підставі заяви останньої, з яких убачається, що місцем події є домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване у АДРЕСА_4 , на вулиці біля якого ОСОБА_10 добровільно видала працівникам поліції алюмінієвий казан ємкістю 5 л. без кришки, при цьому повідомила, що придбала казан у кінці травня 2021 року у ОСОБА_3 за 50 грн. (а.с.52);

- постановою від 10.06.2021 року про визнання вживаних алюмінієвого казана місткістю 7 л. з кришкою, алюмінієвого казана місткістю 5 л. без кришки речовими доказами та про повернення їх власникові ОСОБА_6 на підставі розписки від 16.06.2021 року (а.с.53);

- розпискою ОСОБА_6 від 16.06.2021 року про отримання алюмінієвого казана місткістю 7 л. з кришкою, алюмінієвого казана місткістю 5 л. без кришки (а.с.54);

- висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 15.06.2021 року за №3804-3807/21-21, з якого вбачається, що ринкова вартість бувшого у використанні алюмінієвого казана об`ємом 7 л. з кришкою станом на травень 2021 року становила 116 грн. при умові незмінності товарного виду; ринкова вартість бувшого у використанні алюмінієвого казана об`ємом 5 л. становила 250 грн.; ринкова вартість бувшого у використанні алюмінієвого казана об`ємом 7 л. становила 275,50 грн. (а.с.55-58).

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно обстоювати їхні правові позиції, права, свободи, законні інтереси, передбачені КПК України, сторони не були позбавлені права та можливості подавати до суду речі, документи, інші докази, заявляти клопотання, а також реалізувати інші права, сприяв рівності сторін у їх процесуальних правах, дослідив, проаналізував показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.

При цьому, суд констатує факт, що стороною захисту під час підготовчого судового засідання та судового розгляду не заявлялися клопотання щодо виклику свідків сторони захисту, витребування речей та документів, приєднання речей та документів в якості доказів сторони захисту з метою обстоювання правової позиції обвинуваченого ОСОБА_3 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, обвинувачений був вільний у реалізації своїх процесуальних прав.

Також, процесуальний прокурор у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 в судовому засіданні 20.10.2021 року заявив клопотання про зміну обсягу досліджуваних доказів та виключення із обсягу досліджуваних доказів показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , яке, після з`ясування думки потерпілої та сторони захисту задоволено судом.

Проти закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження, в тому числі обвинувачений, потерпіла не заперечували.

Тому суд вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, відповідно до вимог ст.17 КПК України, доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки чужого майна (алюмінієвого посуду) 27.05.2021 року у ОСОБА_6 .

Таким чином, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та вважає доведеним, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України крадіжку (таємне викрадення чужого майна), поєднану з проникненням у інше приміщення, а саме: 27.05.2021 року приблизно о 22 годині з метою вчинення крадіжки чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і настання негативних наслідків, з корисливих мотивів, прийшовши до домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване у АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 зайшов на подвір`я домоволодіння, та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою металевого прута, якого віднайшов на подвір`ї домоволодіння, зірвав металеву скобу навісного замка вхідних дверей до підвалу, проник до приміщення підвалу під житловим будинком, звідки умисно, таємно викрав вживаний алюмінієвий казан місткістю 5 л., вартість якого, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №3804-3807/21-21 від 15.06.2021 року, становить 250 грн., вживаний алюмінієвий казан місткістю 7 л., вартість якого, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №3804-3807/21-21 від 15.06.2021 року, становить 275,50 грн., вживаний алюмінієвий казан місткістю 7 л. з кришкою, вартість якого, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №3804-3807/21-21 від 15.06.2021 року, становить 116 грн.

В подальшому викраденими речами обвинувачений ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв матеріального збитку потерпілій ОСОБА_6 на суму 641,50 грн.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є зазначені вище показання обвинуваченого, потерпілої, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та досліджені судом документи, висновок експерта.

При цьому, суд не приймає до уваги ствердження обвинуваченого та його захисника про те, що він вчинив крадіжку через складні матеріальні обставини, оскільки ОСОБА_3 є фізично здоровим, працездатним, не має протипоказань щодо працевлаштування, тому може працевлаштуватися та отримувати заробіток для утримання сім`ї.

Так, суд враховує, що ОСОБА_3 вчинено умисний злочин проти власності потерпілої ОСОБА_6 , тоді як однією із основних засад, передбачених ст.41 Конституції України, є право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своє власністю, право приватної власності є непорушним.

Суд зауважує, що складне матеріальне становище, у якому, з його слів та слів захисника, перебуває ОСОБА_3 , не може покращуватися за рахунок вчинення злочину і реалізації викраденого майна у потерпілої.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування за ч.3 ст.185 КК України суд вважає вірною.

Також, суд погоджується із кваліфікуючою ознакою злочину, зазначеною у обвинувальному акті, зокрема, проникнення у інше приміщення.

Суд виходить з наступного, вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_3 такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення у інше приміщення.

Так, відповідно до роз`яснень, що містяться в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України за №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання;

шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за

допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти

майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи

сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час

перебування в цьому приміщенні.

Поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні,

тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди,

призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей

(виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи

організації, гараж, інша будівля господарського призначення,

відокремлена від житлових будівель, тощо).

При вирішенні питання про наявність у діях ОСОБА_3 складу інкримінованого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд враховує також позицію щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладену у постанові Верховного Суду від 11.04.2019 року у справі №647/276/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №569/1111/16-к від 18 квітня 2018 року, та виходить з того, що проникнення як кваліфікуюча ознака передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має. Для правильної кваліфікації дій особи за ч.3 ст.185 КК України важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Так, для основного складу крадіжки характерним є наявність у особи умислу на заволодіння чужим майном. Саме тому така кваліфікуюча ознака, як «проникнення», має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном. У випадку, якщо особа формально безперешкодно увійшла (потрапила) у приміщення з обмеженим доступом з метою заволодіння майном, такі дії з урахуванням фактичних обставин справи слід кваліфікувати як крадіжку, поєднану із проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Отже, крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення, передбачає визначення, як ознак «приміщення», так і ознак «проникнення». Тільки сукупність цих ознак дає можливість кваліфікувати крадіжку за ч.3 ст.185 КК України.

Приміщення це різного роду будівлі, споруди, які можуть бути постійними чи тимчасовими, та у яких може постійно чи тимчасово знаходитися та зберігатися майно.

Згідно з установленими судом обставинами, зокрема, з показань обвинуваченого та потерпілої встановлено, що у приміщенні підвалу зберігався посуд потерпілої та інші господарські речі, а також, що приміщення підвалу знаходиться під житловим будинком, доступ до нього наявний як із середини житлового будинку через двері, так і зовні, з подвір`я домоволодіння через вхідні двері, які закриті навісним замком із колодкою та які обвинувачений відкрив, зірвавши металеву скобу замка, тобто мало місце проникнення у інше приміщення, тому суд дійшов висновку щодо наявності у діях ОСОБА_3 кваліфікуючої ознаки проникнення у інше приміщення.
Також, суд вважає, що ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за ч.3 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

До того ж, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що ним вчинено умисне кримінальне правопорушення проти власності потерпілої ОСОБА_6 , що порушує одну із основних засад, передбачених ст.41 Конституції України, зокрема, право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своє власністю, право приватної власності є непорушним.

Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, що передбачене ч.3 ст.185 КК України, є тяжким злочином.

ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судових дебатах зазначили, що ОСОБА_3 щиро покаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину, тому просили ці обставини врахувати як пом`якшуючі покарання обвинуваченого.

Згідно з обвинувальним актом від 29.06.2021 року не зазначено пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин.

Прокурор ОСОБА_4 у судових дебатах зазначив про відсутність пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин.

Суд не вбачає наявності пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, таких як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

З правового висновку Верховного Суду у справі №457/529/20 від 20.04.2021 року вбачається, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Поведінка ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження, на переконання суду, не свідчила про щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд. Визнання винуватості у вчиненні злочину обвинуваченим в ході судового розгляду не може свідчити ні про щире каяття, ні про активне сприяння розкриттю злочину, оскільки відбулося на підставі безпосереднього дослідження судом всіх доказів, зібраних стороною обвинувачення, повнота яких не викликає сумніву у суду у винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №288/1158/16-к вбачається, що під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.
Суд зауважує, що доведеність винуватості ОСОБА_3 ґрунтується на повно зібраних стороною обвинувачення доказах, які проаналізовані судом вище. До того ж, потерпіла ОСОБА_6 показала в судовому засіданні, що дізнавшись від ОСОБА_7 про те, що крадіжку її майна вчинив ОСОБА_3 та про місце знаходження викраденого майна, повідомила поліцію і після цього поліцейськими знайдено частину викраденого алюмінієвого посуду та повернуто їй. Тому, на переконання суду, зізнавальні показання ОСОБА_3 не свідчать про наявність вищевказаної пом`якшуючої обставини.

Отже, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як активне сприяння обвинуваченого в розкритті кримінального правопорушення.

Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до п.6 ч.1 ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, оскільки потерпіла ОСОБА_6 1938 року народження, досягла пенсійного віку, а, відповідно до ст.10 ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку», громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року.

ОСОБА_3 , в силу вимог ст.89 КК України, не судимий, оскільки його попередні судимості погашені, згідно з вимогами КК України (а.с.60-61, 62).

За місцем проживання в с. Носиківка Жмеринського району, ОСОБА_3 характеризується негативно, як особа, що не працює, на території села не зареєстрований, веде негативний спосіб життя (а.с.64).

ОСОБА_3 звертався за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра та за наркологічною допомогою до лікаря-нарколога Шаргородської МЛ, у якого перебуває на обліку з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (а.с.65).

Відомостей про те, що ОСОБА_3 через розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, або що він потребує застосування примусових заходів медичного характеру, сторонами кримінального провадження суду не представлено.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому суд приймає до відома досудову доповідь щодо нього, оскільки, відповідно до ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, що складена представником Шаргородського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області вбачається, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у виді позбавлення волі на певний строк, судимості за вчинення злочинів проти власності погашені. Вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності. ОСОБА_3 проживає у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , неповнолітніх дітей та утриманців не має, проживає у власному будинку, офіційно не працевлаштований та займається тимчасовими заробітками. З розмови з ОСОБА_3 встановлено, що зв`язків із засудженими особами не підтримує, інколи вживає спиртні напої. З характеристики обвинуваченого органом місцевого самоврядування вбачається, що ОСОБА_3 характеризується негативно, як особа, що не працює, вживає спиртні напої. Зі слів обвинуваченого, в майбутньому прагне дотримуватися законослухняної поведінки та не вчиняти правпорушень. Також, ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-нарколога Шаргородської МЛ з 15.06.2016 року з діагнозом «F10.2» «Синдром алкогольної залежності», та звертався за психіатричною допомогою з приводу легкої розумової відсталості, ускладненої органічним ураженням головного мозку змішаного генезу (а.с.31-32).

Укладач досудової доповіді ОСОБА_13 у розділі 3 «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення» досудової доповіді зазначає, що ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення високий, а ризик небезпеки останнього для суспільства чи окремих осіб середній (а.с.31-32).

З висновку органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_3 вбачається, що виправлення останнього можливе в умовах позбавлення волі, враховуючи високий ризик повторного кримінального правопорушення, а в умовах звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у винятковому випадку. У випадку застосування до ОСОБА_3 випробування та іспитового строку, орган пробації вважає необхідним застосування соціально-виховних заходів, спрямованих на виправлення особи та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, проведення індивідуальної профілактичної роботи, покладання обов`язків, встановлених ст.76 КК України (а.с.31-32).

Головуючим суддею у судовому засіданні 13.09.2021 року оголошено досудову доповідь.

Представник органу пробації ОСОБА_13 в судовому засіданні 13.09.2021 року у повному обсязі підтримав досудову доповідь.

Прокурор та обвинувачений в судовому засіданні зазначили, що не мають зауважень щодо досудової доповіді.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 зазначив, що має зауваження щодо досудової доповіді, зокрема, вважає, що висновок органу про неможливість виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі є необґрунтованим.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ «Про пробацію», досудова доповідь письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.
Частиною 1 ст.368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

У зв`язку із наведеним суд приймає до відома соціально-психологічну характеристику представником органу пробації ОСОБА_3 .

Також, суд погоджується із висновком про можливість виправлення ОСОБА_3 в умовах призначення покарання, пов`язаного із ізоляцією від суспільства, оскільки вказаний висновок укладача досудової доповіді ґрунтується на висновках про високий ризик повторного кримінального правопорушення, що підтверджується оцінкою цього ризику, та середній ризик небезпеки для суспільства, тому вважає можливим виправлення обвинуваченого в умовах ізоляції та відбування покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, суд враховує також відсутність пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини.

Таким чином, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують покарання та наявності обтяжуючої покарання обставини, з врахуванням ставлення ОСОБА_3 до вчиненого діяння та наслідків діяння, з врахуванням думки потерпілої, яка при призначенні покарання обвинуваченому покладається на вирішення суду, але просить призначити покарання, пов`язане із ізоляцією обвинуваченого від суспільства, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе в умовах ізоляції та призначення покарання у виді позбавлення волі.

Згідно зі статтею 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням суду, оскільки при визначенні виду, розміру покарання потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, суспільної небезпечності і характеру кримінального правопорушення, ступеня його тяжкості, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

При цьому, суд призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Зазначений висновок суду узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 вимог ст.75 КК України і призначення покарання з випробуванням та іспитовим строком, про що просив захисник обвинуваченого у судових дебатах, з огляду на проаналізовані вище високі ризики вчинення останнім повторного кримінального правопорушення та небезпеку для суспільства і окремих осіб.

Також, суд вважає неспроможним ствердження ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про те, що обвинувачений вимушено вчинив крадіжку чужого майна, зокрема, через потребу в коштах, так як потреба особи в коштах для забезпечення своєї життєдіяльності може реалізуватися шляхом, зокрема, працевлаштування, а не шляхом вчинення злочину.

Можливість ОСОБА_3 відшкодувати потерпілій збитки, заподіяні злочином у випадку не застосування судом покарання, пов`язаного із ізоляцією від суспільства, на чому наполягав у судових дебатах та в останньому слові обвинувачений, якраз і могла бути реалізована обвинуваченим шляхом працевлаштування, проте, збитки, заподіяні злочином, не відшкодовані.

На переконання суду, ОСОБА_3 не усвідомив своєї протиправної поведінки та суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення.

Хоча ОСОБА_3 під час судового розгляду і надав зізнавальні показання щодо вчинення ним злочину, проте, на переконання суду, без належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки, під впливом повно з`ясованих судом обставин, дослідження доказів, наданих стороною обвинувачення, які викривають його у вчиненні злочину, є чіткими, вагомими, узгодженими між собою, достатніми для висновку про його винуватість і не спростованими обвинуваченим у ході судового розгляду.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про суспільну небезпечність як вчиненого злочину, так і небезпеку обвинуваченого для суспільства в цілому і для окремих громадян.

Визнання вини обвинуваченим, на переконання суду, не зменшує суспільної небезпечності вчиненого та особи обвинуваченого, так як злочин, вчинений ОСОБА_3 , порушує конституційні права потерпілої на вільне володіння своїм майном, визначене у ст.41 Конституції України.

Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема, статтею 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за вчинення крадіжок чужого майна.

Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертами Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України проведено 15.06.2021 року товарознавчу експертизу і надано висновок за №3804-3807/21-21 (а.с.55-58), вартість експертизи становить 686,44 грн. (а.с.59).

Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 686,44 грн. на залучення експертів з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Так, вживані алюмінієвий казан з кришкою об`ємом 7 л., алюмінієвий казан об`ємом 5 л., які визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів кримінальної справи (а.с.53), та передані на зберігання, потерпілій ОСОБА_6 до вирішення кримінальної справи (а.с.54), слід залишити у власності потерпілої.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376, 100, 122, 124 КПК України, на підставі ч.3 ст.185 КК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та засудити його за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувати.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 вираховувати з дня його затримання на виконання цього вироку суду.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України: 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 44 (сорок чотири) копійки за проведення товарознавчої експертизи від 15.06.2021 року за №3804-3807/21-21.

Речові докази: вживані алюмінієвий казан з кришкою об`ємом 7 л. та алюмінієвий казан об`ємом 5 л. повернути потерпілій ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1