Справа № 165/3415/18 Провадження №11-кп/802/846/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.11.2021 задоволене клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, з 15 листопада 2021 року до 24 год 13 січня 2022 року, із визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, в сумі 96050 гривень, із покладенням передбачених ст.194 КПК України обов`язків: прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник вважає її незаконною і необґрунтованою. Посилається на те, що жоден ризик, наведений стороною обвинувачення, не знайшов свого підтвердження. Вказує на те, що його підзахисний перебуває під вартою уже тривалий час, з вересня 2018 року, не має наміру переховуватися від суду, є тяжко хворим, оскільки хворіє на ВІЛ-інфекцію ІV клінічної стадії, хронічний вірусний гепатит С, та має постійне місце проживання у м. Нововолинську. З огляду на наведене, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_6 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
У кримінальному провадженні № 0000668 від 11.06.2018 ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Місцевим судом у достатній мірі встановлені підстави для продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які за ступенем тяжкості належать до категорії тяжких злочинів.
Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що обвинувачений неодружений, офіційно не працевлаштований, законних джерел прибутку не має, що свідчить про недостатність міцності його соціальних зв`язків.
Вищевикладене свідчить про те, що раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Тому, на переконання суду апеляційної інстанції, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі«Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Апеляційний суд вважає, що продовжуючи обвинуваченому винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Щодо тверджень захисника про те, що його підзахисний є хворим, а тому не може перебувати під вартою, вони були предметом перевірки апеляційним судом.
Стан здоров`я обвинуваченого з діагнозами: «ВІЛ-інфекція ІV клінічної стадії» та «хронічний вірусний гепатит С», на переконання суду апеляційної інстанції, не є перешкодою для застосування до нього виняткового запобіжного заходу і виключає можливість звільнення його з-під варти, як про це прохає сторона захисту.
Жодних медичних документів, які підтверджували б неможливість перебування ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора, стороною захисту суду апеляційної інстанції не надано.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній може перебувати за місцем свого проживання у м. Нововолинську, то вони хоча і мають місце, однак жодним чином не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є підставою для скасування рішення місцевого суду і відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу та застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу.
За таких обставин, на даний час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого є неможливим.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни рішення суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді