Справа № 461/6337/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/970/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25 серпня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою у задоволенні подання Галицького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25 серпня 2020 року, прокурор ОСОБА_9 звернулася з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання Галицького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про скасування ст. 75 КК України засудженому ОСОБА_7 на підставі ч. 2 ст. 78 КК України; скасувати засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, встановленого йому на підставі ст. 75 КК України за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 26 лютого 2020 року та направити його в місця позбавлення волі для відбуття призначеного цим вироком основного покарання.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того, судом першої інстанції не було застосовано закон, який підлягає застосуванню. Зокрема, не враховано те, що засуджений неодноразово без поважних причин не з`являвся на реєстрацію, а саме: 9 та 15 червня, 13 липня та 3 серпня 2020 року. Стосовно нього працівником органу пробації неодноразово виносились застереження, однак ОСОБА_7 на шлях виправлення не став. Крім того, в період тривалості іспитового строку ОСОБА_7 чотири рази притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень.

Вказує на те, що судом першої інстанції не було заслухано пояснень засудженого з приводу причин систематичного невиконання обов`язку з`являтися на реєстрацію до Галицького РС з питань пробації та щодо вчинених ним під час іспитового строку правопорушень. В мотивувальній частині ухвали не вказано, чому суд вважає допущені ОСОБА_7 порушення обов`язку з`являтися на реєстрацію та вчинення адміністративних правопорушень недостатньо переконливими, а докази, надані представником органу пробації, - недостатніми для того, щоб скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зазначає, що судом першої інстанції не застосовано закон, який підлягає застосуванню, а саме: не застосовано ч. 2 ст. 78 КК України.

Заслухавши виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення засудженого та його захисника на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримані належним чином.

Так, з матеріалів провадження та технічної фіксації судового розгляду слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і дійшов обґрунтованих висновків про відсутність підстав щодо направлення засудженого для відбування покарання та можливість останнього стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства.

Як слідує з вимог ч. 2 ст. 78 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до підпунктів 5.3, 5.4 пункту 5 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 року за № 270/1560 (далі - Інструкція), якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) ... то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).

Колегія суддів, вивчивши матеріали кримінального провадження, встановила, що ОСОБА_7 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 26 лютого 2020 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

27 квітня 2020 року ОСОБА_7 було зобов`язано з`являтися на реєстрацію до Галицького РС філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області I, II та III понеділка кожного місяця. Відповідно до листка реєстрації ОСОБА_7 було допущено неявки для періодичної реєстрації до інспекції, а саме: 9 та 15 червня, 13 липня та 3 серпня 2020 року. При цьому засудженому було винесено два письмових попередження, зокрема: 22 червня та 7 серпня 2020 року, і вже 12 серпня 2020 року Галицький РС філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області звернувся до суду з відповідним поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Так, з огляду на Інструкцію, невиконання засудженим обов`язку в даному випадку мало місце б тоді, коли засуджений не з`явився б до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин, в той час як його неявки хоча і мають систематичний характер проте майже усі є з поважних причин.

З приводу неявок засуджений надавав органу пробації письмові пояснення про те, що 9 та 15 червня, а також 13 липня 2020 року він не з`явився до органу пробації за станом здоров`я.

Крім того, ОСОБА_7 тричі був притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема: 20 квітня 2020 року за ч. 1 ст. 127 КУпАП порушення пішоходами правил переходу проїзної частини), 19 травня 2020 року за ч. 1 ст. 127 КУпАП (порушення пішоходами правил переходу проїзної частини), 24 травня 2020 року за ч. 1 ст. 182 КУпАП (порушення тиші у громадських місцях та населених пунктах).

Разом з цим, одне з вказаних правопорушень було вчинене до постановлення ОСОБА_7 на облік в органі пробації, відтак у суду відсутні підстави вважати, що вчинення засудженим адміністративних правопорушень носить систематичний характер.

Таким чином, твердження прокурора, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення є передчасними, оскільки вказані вище обставини в сукупності не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, як встановлено колегією суддів, вироком Галицького районного суду м. Львова від 9 листопада 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 26 лютого 2020 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Тобто у зв`язку з вчиненням ОСОБА_7 нового злочину під час іспитового строку, на виконання вимог ч. 3 ст. 78 КК України, судом було призначено йому покарання за правилами, передбаченими статтею 71 КК України, а тому необхідність у направленні засудженого для відбування призначеного покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 26 лютого 2020 року є неактуальною.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25 серпня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4