Номер провадження: 11-сс/813/1556/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2021 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 01.10.2021, якою в межах кримінального провадження №0000798 від 20.09.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України надано дозвіл на проведення обшуку

установив:

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000798 від 20.09.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_5 та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем тимчасового проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в мотелі «Усадьба», розташованого на об`їзній дорозі в АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , з метою відшукання речових доказів, перелік яких наведено в резолютивній частині оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Згодом, 18.10.2021 на адресу Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на зазначену вище ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

Частинами 1 та 2 ст. 309 КПК України встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування.

На підставі аналізу змісту копії оскаржуваного судового рішення, доданої представником до апеляційної скарги, вбачається, що клопотання слідчого було задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку місця тимчасового проживання гр. ОСОБА_4 , який фактично був проведений 21.09.2021, тобто було узаконено проведений раніше без ухвали слідчого судді обшук житла в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України.

Вищезазначені норми кримінального процесуального закону не передбачають можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, що свідчить про те, що вказана ухвала слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 01.10.2021 оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Натомість, ч. 3 ст. 309 КПК України встановлює, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Що стосується посилань представника ОСОБА_3 на те, що, згідно судової практики України, суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права та свободи порушені або порушуються, суддя-доповідач зауважує на наступному.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Окрім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985, п. 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001).

При цьому, дійсно, відповідно до п. 2.2. Рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 №3-рп/2015, на яке посилається представник в своїй апеляційній скарзі, допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим. У разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Водночас, зазначене рішення суду конституційної юрисдикції загалом стосується питання конституційності (відповідності Конституції) положень ч. 2 ст. 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним та оскарженню не підлягає, тобто сумнівним є питання щодо можливості його застосування в кримінально-процесуальних правовідносинах.

За таких обставин, враховуючи те, що обмеження щодо оскарження ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук встановлене виключно чинним кримінальним процесуальним законодавством України, тобто, на думку законодавця, таке обмеження права на оскарження судового рішення є обґрунтованим та пропорційним, суддя-доповідач вважає, що в даному випадку оскаржувана представником ОСОБА_3 ухвала слідчого судді про надання дозволу на обшук, всупереч його доводам, не підлягає апеляційному оскарженню.

Наявність в матеріалах провадження ухвали слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 22.09.2021, якою раніше було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку не може слугувати підставою для оскарження зазначеної ухвали слідчого судді від 01.10.2021.

Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії апеляційного суду, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню.

При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього кодексу.

Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 оскаржує ухвалу слідчого судді, на яку, згідно із законом, не може бути подана апеляційна скарга, вважаю, що до неї необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч. 4 ст. 399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження та повернути особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 309, 392, 399, 419, 422, 532 КПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 01.10.2021, якою в межах кримінального провадження №0000798 від 20.09.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України надано дозвіл на проведення обшуку за місцем тимчасового проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в мотелі «Усадьба», розташованого на об`їзній дорозі в АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати представнику ОСОБА_3 разом із апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили до Верховного суду.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2