Дата документу 27.01.2022 Справа № 554/381/22
У Х В А Л А

27 січня 2022 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002567 від 30.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, -
в с т а н о в и в:

24 січня 2022 року отримано заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду вказаного вище кримінального провадження, яке мотивовано тим, що на теперішній час у неї склалися приятельські відносини з ОСОБА_5 , який займає посаду в.о. начальника ТУ ДСА України в Полтавській області. В рамках розгляду кримінального провадження № 0002502 щодо ОСОБА_5 , яка тісно пов`язана із вказаним одними і тими ж фактичними обставинами, задовольнявся її самовідвід що в сукупності впливає на її неупередженість при розгляді даного провадження.
У судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства (далі - Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до частини 5статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Занд проти Австрії" (заява №7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) комісія звернула увагу на те, що стаття 6 Конвенції передбачає "всю організаційну систему судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції".
Окрім того, у рішеннях у справі "Посохов проти Росії" (заява № 63486/00) від 4 березня 2003 року та у справі "Федотова проти Росії" (заява № 73225/01) від 13 квітня 2006 року Європейський суд з прав людини також вказав, що суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані.
Отже, з огляду на наведене, можна стверджувати, що "судом, встановленим законом" (пункт 1 ст. 6 Конвенції) не вважається суд, який розглядає справу, не дивлячись на наявність підстав для заявлення самовідводу.
Із зазначеного вище, належить зробити висновок, що самовідвід - це обов`язок, зокрема судді, метою якого є гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, який попереджає можливість скасування рішення з мотивів незаконності складу суду.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінальному провадженні № 0002567 від 30.12.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України є вмотивованою, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2ст.82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.
Керуючись ст. ст.75,80-81 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

Заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 - задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_3 від участі в розгляді кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002567 від 30.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України.
Матеріали кримінального провадження № 0002567від 30.12.2020 року (справа № 554/381/22) передати до канцелярії суду для вирішення питання щодо автоматичного розподілу між суддями відповідно до ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1