У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.03.2022 Справа №607/4145/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщенні зали судових засідань, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000180 від 17 червня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому ОСОБА_3 просить скасувати арешт на банківську карту банку «ПриватБанк» із номером НОМЕР_1 , банківську карту банку «ПриватБанк» із номером НОМЕР_2 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_3 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_4 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_5 , оскільки дане майно не є предметом правопорушення, а тому, відсутня потреба перебування вказаного майна під арештом. Відтак, просила клопотання задовольнити.
У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, однак на електронну адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд клопотання провести без її участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності. Вказав, що вилучені предмети на даний час не несуть для слідства доказового значення, а тому, не заперечує щодо скасування арешту із вказаного майна.
Дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання скасування арешту майна підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.11.2021, справа № 607/19489/21, накладено арешт, зокрема, на банківську карту банку «ПриватБанк» із номером НОМЕР_1 , банківську карту банку «ПриватБанк» із номером НОМЕР_2 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_3 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_4 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_5 , які упаковано в сейф пакет №KIV2015121, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.
Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак такий строк має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак, зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Слідчий суддя враховує, що вищевказані банківські карти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000180 від 17.06.2021 та вирішено питання про місце їх зберігання.
Однак, жодного доказу на підтвердження того, що на даний час в рамках даного кримінального провадження необхідно провести з вказаним майном будь-які слідчі дії, прокурором не подано, що свідчить про те, що потреба в накладені арешту відпала.
Також, слідчий суддя враховує висловлену прокурором ОСОБА_4 , в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження № 0000180 від 17.06.2021 позицію про відсутність потреби у подальшому арешті майна, а тому, слідчий суддя не вбачає перешкод для скасування арешту майна.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що на даний час із банківською картою банку «ПриватБанк» із номером НОМЕР_1 , банківською картою банку «ПриватБанк» із номером НОМЕР_2 , банківською картою банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_3 , банківською картою банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_4 , банківською картою банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_5 , володільцем яких є ОСОБА_3 проведено усі необхідні слідчі дії, слідчий суддя доходить висновку про досягнення мети застосованого арешту та про відсутність потреби в подальшій забороні відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити, повернувши банківську карту банку «ПриватБанк» із номером НОМЕР_1 , банківську карту банку «ПриватБанк» із номером НОМЕР_2 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_3 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_4 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_5 , його володільцю ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 131, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000180 від 17 червня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2021 року у справі № 607/19489/21 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № № 0000180 від 17 червня 2021 року,на банківську карту банку «ПриватБанк» із номером НОМЕР_1 , банківську карту банку «ПриватБанк» із номером НОМЕР_2 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_3 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_4 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_5 , які упаковано в сейф пакет №KIV2015121,володільцем яких є ОСОБА_3 .

Банківську карту банку «ПриватБанк» із номером НОМЕР_1 , банківську карту банку «ПриватБанк» із номером НОМЕР_2 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_3 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_4 , банківську карту банку «Ощадбанк» із номером НОМЕР_5 , які упаковано в сейф пакет №KIV2015121, повернути ОСОБА_3 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1