Кримінальне провадження № 1-кс/760/7890/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного:

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, Могилів-Подільський район, смт. Вендинчани, громадянина України, розлученого, працюючого неофіційно (зі слів підозрюваного), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (зі слів підозрюваного), раніше судимого,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002185 від 07.08.2021 за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

30.08.2021 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 30.08.2021 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

Клопотання мотивовано наступним:

«У провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002185 від 07.08.2021.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 разом з невстановленою особою, 07.08.2021 приблизно о 04 год. 40 хв., перебуваючи поблизу будинку № 30 по вул. Гетьмана в м. Києві помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_6 , якому запропонували випити алкогольні напої, на що останній відмовився. В руках ОСОБА_6 тримав належний йому мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 9» та планшет марки «Леново». В цей момент у ОСОБА_5 та невстановленої особи, виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 , про що вони вступили між собою в попередню злочинну змову та заздалегідь розподілили між собою злочинні ролі.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб із невстановленою особою, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за їх діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, почав наносити ОСОБА_6 удари в область тулуба та по голові, від яких останній впав на підлогу. Після чого ОСОБА_5 відійшов в бік для того, щоб прикрити дії невстановленої особи та спостерігав за обстановкою, а невстановлена особа в цей час забрала планшет марки «Леново», який знаходився в руках у ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 9», грошові кошти в сумі 200 гривень, які знаходились в лівій кишені шортів ОСОБА_6 , та головний убір (панама) темного кольору, яка була одягнена на голові останнього, тим самим відкрито викрали майно, яке належить потерпілому, після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зникли, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд. Крім того, через деякий час ОСОБА_6 виявив відсутність грошових кошових коштів на власному банківському рахунку АТ «Альфабанк» в сумі 1200 гривень, керування яким здійснювалося через інтернет-банкінг з викраденого мобільного телефону.
Тим самим, ОСОБА_5 разом з невстановленою особою, відкрито викрали чуже майно, що належить гр. ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 9» вартістю 3000 гривень, планшет марки «Леново», вартістю 1700 гривень, грошові кошти в сумі 200 гривень, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 4900 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Вінницької області, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 08.06.2012 Стаханівським районним судом Луганської області, за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, та будучи звільненим 26.10.2014 умовно-достроково на не відбутий строк 2 роки 1 місяць 20 днів.
24.08.2021 ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами:
- протоколом прийняття заяви від 07.08.2021;
- протоколом огляду місця події від 07.08.2021;
- показами свідка ОСОБА_7 від 20.08.2021 з приводу обставин справи;
- показами потерпілого ОСОБА_6 від 20.08.2021 з приводу обставин вчинення відносно нього кримінального правопорушення;
- протоколом огляду місця події від 20.08.2021, під час проведення якого у свідка ОСОБА_7 було вилучено мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 9С», який належить потерпілому ОСОБА_6 ;
- протоколом огляду місця події від 23.08.2021, під час проведення якого ОСОБА_5 , добровільно надав його мобільний телефон та особисті речі;
- протоколом проведення впізнання за участю потерпілого ОСОБА_6 від 23.08.2021;
- протоколом огляду речей ОСОБА_5 від 23.08.2021, а саме мобільного телефону;
- протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 від 25.08.2021, під час проведення якого, останній підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення.
- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
У органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 186 КК України карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років позбавлення волі.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства на момент обрання запобіжного заходу встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 2, п. 3, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 , може вчинити спроби:
- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення;
- незаконно впливати на потерпілого, свідків;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
- усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення вказаного кримінального покарання, що пов`язане з позбавленням волі, ОСОБА_5 може значний термін переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не працюючий, не має постійного джерела доходу, не має реєстрації та проживання на території міста Києва, тобто не має міцних соціальних зв`язків, а санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років і він усвідомлює, що у разі визнання судом його винним з урахуванням його особи зокрема, що він вже вчиняв корисливі злочини, тобто є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, та те, що йому може бути призначене покарання, яке пов`язане із позбавленням волі на значний строк, що не перешкоджатиме останньому покинути місто Київ з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
- ризик знищення, сховання або спотворення будь-яку із речей, яка має істотне значення, оскільки на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено місце розташування планшету марки «Леново», який належить потерпілому ОСОБА_6 ;
- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Враховуючи мету, спосіб та обстановку вчинення даного злочину, особу підозрюваного ОСОБА_5 останній може вчинити інше кримінальне правопорушення так як, ОСОБА_5 не має постійного місця проживання та реєстрації в м. Києві, не має постійного доходу, не працює, суспільно-корисною працею не займається, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, в тому числі тяжких, останній раз: 08.06.2012 Стаханівським районним судом Луганської області, за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, та будучи звільненим 26.10.2014 умовно-достроково на не відбутий строк 2 роки 1 місяць 20 днів, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, а тому з метою наживи може продовжити свою протиправну діяльність та вчиняти нові умисні корисливі кримінальні правопорушення й надалі.
- може впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин, так як ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин пов`язаний з насильством, та перебуваючи на свободі може бачитися з потерпілим та свідками, погрожувати фізичною розправою, та погрожувати їм з метою зміни їх свідчень в частині фактичних обставин;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме зникнути та перебувати тривалий час у розшуку, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового розслідування.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання не зможуть запобігти ризикам, передбаченим вище, що підтверджуються вищевикладеними обставинами.
Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України, при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прошу врахувати наступні обставини:
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення;
- тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється;
- вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 . Крім того, питання щодо наявності захворювань, які б вказували про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою і були підставами для його звільнення встановлюється відповідним висновком лікарської комісії та вирішується у передбаченому законом порядку. Під час досудового розслідування не встановлено будь-яких даних про те, що підозрювана не може утримуватися в Київському слідчому ізоляторі, не встановленого того, що підозрювана має хронічні захворювання, що у відповідності до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України віл 15.08.2014 №1348/5/572 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 за №990/25767.
- відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 місця роботи, його репутацію, а також майновий стан.
Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п. п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Прошу суд врахувати, що міра запобіжного заходу має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового розслідування».

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити, вказуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що, а також наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) підтверджується зібраними у провадженні та доданими до клопотання доказами.

Підозрюваний просив його суворо не карати.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо:

1) відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника;

2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно;

3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

За змістом ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні:

1) щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою;

2) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою;

3) щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад;

4) щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту;

5) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, - з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності;

6) щодо реабілітації померлої особи - з моменту виникнення права на реабілітацію померлої особи;

8) щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення;

9) у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості - з моменту ініціювання укладення такої угоди.

В матеріалах клопотання про застосування запобіжного заходу міститься постанова від 24.08.2021 про прийняття відмови підозрюваного від участі захисника в кримінальному провадженні.

В судовому засіданні слідчим суддею було запропоновано підозрюваному залучити захисника та роз`яснено приписи ст. 48 КПК України, відповідно до якої захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

Підозрюваний щодо залучення захисника у судовому засіданні відмовився.

Наявності підстав, визначених ст. 52 КПК України, у даному кримінальному провадженні не вбачається.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Матеріалами справи підтверджено, що 07.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0002185 внесено відомості про кримінальне провадження за ч. 2 ст. 186 КК України.

24.08.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Як видно з матеріалів провадження, повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та сумнівів щодо його законності або порушення порядку вручення не викликає.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується зібраними, під час досудового розслідуваннями в кримінальному провадженні доказами та іншими матеріалами в їх сукупності, зокрема:

- протоколом прийняття заяви від 07.08.2021;

- протоколом огляду місця події від 07.08.2021;

- показами свідка ОСОБА_7 від 20.08.2021 з приводу обставин справи;

- показами потерпілого ОСОБА_6 від 20.08.2021 з приводу обставин вчинення відносно нього кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 20.08.2021, під час проведення якого у свідка ОСОБА_7 було вилучено мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 9С», який належить потерпілому ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду місця події від 23.08.2021, під час проведення якого ОСОБА_5 , добровільно надав його мобільний телефон та особисті речі;

- протоколом проведення впізнання за участю потерпілого ОСОБА_6 від 23.08.2021;

- протоколом огляду речей ОСОБА_5 від 23.08.2021, а саме мобільного телефону;

- протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 від 25.08.2021, під час проведення якого, останній підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення.

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Матеріали справи свідчать, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку суду, на даний час з боку підозрюваного існує щонайменше ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Слідчий суддя до уваги, що нормою ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує особу останнього (раніше судимий), сімейний стан (розлучений), соціальне положення (розлучений), а також те, що є реальні підстави вважати, що з боку підозрюваного може мати місце повторення протиправної поведінки.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні також підтверджується тим, що ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджувався за скоєння злочинів проти власності (про що свідчить наявна в матеріалах клопотання довідка щодо ОСОБА_9 ), проте на шлях виправлення не став.

Приймаючи рішення суд враховує, що в судовому засіданні на час його розгляду не встановлено будь-яких ґрунтовних даних про те, що підозрюваний ОСОБА_5 не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору, у тому числі за станом здоров`я. Також суду не надано доказів того, що підозрюваний має хронічні захворювання, що у відповідності до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.08.2014 за № 990/25767 і можуть бути підставою для звільнення особи з під варти.

В матеріалах провадження відсутні будь-які об`єктивні дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може перебувати у місцях попереднього ув`язнення.

Вирішуючи клопотання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини про те, що позбавлення свободи і тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості. (Рішення Європейського Суду «Марченко проти України» від 10.02.2011).

Під суспільним інтересом в даному конкретному випадку суд розуміє обставини даної конкретної справи та особу підозрюваного.

Наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими обґрунтовуються доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Отже, враховуючи, що в наданих до суду матеріалах наявні вагомі докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, враховуючи особу підозрюваного, його майновий стан та соціальний стан (в тому числі відсутність постійного житла у місті Києві), відсутність постійного джерела доходу, зважаючи на те, що він раніше неодноразово засуджувався за скоєння злочинів проти власності, суд вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, враховується, що в силу приписів п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 370-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 13 год 05 хв 02.09.2021 до 13 год 05 хв 30.10.2021, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту фактичного затримання в залі суду, тобто з 13 год 05 хв 02.09.2021.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному та прокурору негайно після її проголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1