Справа №583/1301/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1119/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ?1; ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 304 КК України та неповнолітньої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України.

В рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, яке вмотивовано тим, що на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження ще не завершено, раніше заявлені ризики існують та не зменшились і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2021 року вказане клопотання прокурора було задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24.00 год. 08 жовтня 2021 року.

Визначено розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 181600 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим ОСОБА_6 , так і іншою фізичною або юридичною особою на відповідний рахунок суду.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання, застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням засобів електронного контролю та з визначенням розміру застави у більш помірному розмірі.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений посилається на те, що вказана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки при її постановленні не було враховано, що під вартою він перебуває вже 10 місяців, і протягом зазначеного періоду з його боку жодних порушень режиму та процесуальних обов`язків не було.

Крім того, апелянт вказує, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою йому було продовжено 7 разів, при цьому, клопотання прокурора мають ідентичний зміст з посиланням на одні і ті ж підстави, заявлені ризики стороною обвинувачення жодним чином не підтверджені, що свідчить про формальний підхід до даного питання, суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та правовій позиції ЄСПЛ.

Апелянт вказує, що намірів тиснути на свідків у нього немає, що підтверджується тим, що за 10 місяців він таких спроб не робив, що стосується ризику переховування, то він також нічим не доведений, оскільки у розшуку він не перебував, має постійне місце проживання, ризик продовження злочинної діяльності також нічим не доведений, оскільки він має намір працевлаштуватися, крім того, суд не врахував наявність у нього міцних соціальних зв`язків, оскільки у нього є родина та мати.

Апелянт зазначає, що суд не надав належної оцінки всім зазначеним обставинам, а прийняв рішення з без дослідження конкретних фактів та аргументів.

При цьому, апелянт вказує, що хоча суд і визначив розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак, він для нього, як для особи, яка тривалий час перебуває під вартою, є непомірним та таким, що унеможливлює його звільнення з під варти, і на його думку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби з застосуванням засобів електронного контролю буде достатнім та таким, що забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть йому можливість працювати.

Апеляційний розгляд поданої скарги обвинувачений ОСОБА_6 просив проводити без його участі, з урахуванням позиції обвинуваченого, прокурор також подала заяву з проханням здійснити апеляційний розгляд у її відсутність.

Враховуючи наявність вищевказаних заяв обвинуваченого та прокурора, а також, що захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого, в судове засідання не з`явився, однак, повідомлений про час, день та місце розгляду даного провадження, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду без учасників провадження, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було враховано те, що попередньою ухвалою суду такий строк було продовжено до 24 год. 00 хв. 16 серпня 2021 року, що розгляд кримінального провадження за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ?1; ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 304 КК України, на даний час триває та не може бути завершений до закінчення строку дії запобіжного заходу.

Крім того, перевіряючи клопотання прокурора щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, судом було враховано суворість майбутнього покарання, яке може бути застосоване відносно ОСОБА_6 у разі встановлення його винуватості та встановлено наявність ризику ухилення від суду з метою уникнення покарання, при цьому, судом було встановлено наявність ризику незаконного впливу на неповнолітню ОСОБА_7 з метою зміни показів, яка у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України, і яка ще не допитана судом. Також, судом було враховано і те, що у ОСОБА_6 відсутнє постійне джерело доходу, що свідчить про наявність ризику продовження обвинуваченим злочинної діяльності.

Саме за наявності зазначених обставин, суд і дійшов висновку, з яким також погоджується і колегія суддів, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам, та, відповідно, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Що стосується доводів апелянта про те, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом не було враховано те, що під вартою він перебуває вже 10 місяців, і протягом зазначеного періоду з його боку жодних порушень режиму та процесуальних обов`язків не було, то вони лише підтверджують дієвість застосованого запобіжного заходу щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, доводи апелянта про те, що він не має наміру переховуватись, тиснути та впливати на інших учасників провадження, має намір працевлаштуватись жодним чином не підтверджують того, що встановлені судом ризики не існують або зменшились, а обставини, за яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягав би зміні на більш м`який запобіжний захід судом першої інстанції встановлено не було, як і не встановлено судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищезазначене, на спростування доводів апеляційної скарги щодо формального підходу при розгляді клопотання прокурора, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку усім обставинам провадження та дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання, яким доведена неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу та доцільність продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою

При цьому, посилання апелянта на визначення судом застави у непомірному для нього розмірі, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки такий розмір було визначено відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану ОСОБА_6 , тяжкості злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується, його суспільної небезпечності, і будь яких порушень, при цьому, не вбачає.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена у відповідності до вимог національного законодавства та з врахуванням практики ЄСПЛ, істотних порушень апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючи ст.177,182,404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.00 год. 08 жовтня 2021 року з визначенням розміру застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4