Справа № 739/361/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/24/22
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2020 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка, Семенівського району, Чернігівської області, не маючого постійного місця проживання, громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого 24 червня 2016 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяці позбавлення волі, який на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання за ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2018 року на невідбутий термін покарання 04 місяці 02 дні, судимість у встановленому порядку не знята та не погашена;

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новгород-Сіверського районного суду від 24 червня 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці 2 дні.

Арешт, що був накладений на майно ухвалами Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 січня 2019 року та 09 січня 2019 року скасовано.

Судові витати у розмірі 1144 грн. за проведення судово-товарознавчих експертиз стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційні скарги, в яких:

- захисник-адвокат ОСОБА_7 посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить повторно дослідити ряд доказів і скасувати вирок суду щодо ОСОБА_8 та закрити провадження у справі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що згідно показань обвинуваченого, останній інструменти у потерпілого ОСОБА_9 19 грудня 2020 року викрав не він, а ОСОБА_10 , коли вони удвох перебували в гостях вдома у потерпілого. Крім того, вказує на те, що потерпілий, виявивши після 31 грудня 2018 року в різний час відсутність двох електроінстументів, повідомив орган досудового слідства про їх викрадення в різний час та в різний спосіб, унаслідок чого до ЄРДР були внесені відомості про два окремі злочини. В апеляційній скарзі захисник також вказує, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснював, що 15 січня 2019 року, працівники карного розшуку Новгород-Сіверського відділення поліції застосовували до нього незаконні методи слідства, у зв`язку з чим, він звернувся зі скаргою до прокурора ОСОБА_11 , який підтвердив в судовому засіданні зазначені обставини. Також апелянт вказує на те, що затримання обвинуваченого 15 січня 2019 року відбувались без належного оформлення і йому не були роз`яснені права та не був залучений захисник, а отже, мало місце порушення його права на захист. У зв`язку з цим, захисник вважає недопустимими доказами у кримінальному провадженні протокол слідчого експерименту, явку з повинною та протоколи негласних слідчих (розшукових) дій, проведених за участі ОСОБА_8 .

Крім того, вважає недостовірними доказами вартості належних потерпілому болгарки марки Makita 9555 NB з ключем для затискання та перфоратора марки «EUROTEC» RH208, вилучених під час огляду місця події у свідка ОСОБА_12 експертні висновки, оскільки, на його переконання, інструменти експерту не передавались та ним не оглядались, а в клопотаннях про призначення експертиз відсутні відомості про їх справність.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_13 також вважає недопустимими доказами протоколи огляду у будинку ОСОБА_14 від 6 січня 2019 року, в ході якого останній видав шліфувальну машинку, та від 8 січня 2019 року, коли ОСОБА_14 видав органам слідства перфоратор.

- обвинувачений ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду і в обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить доводи, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі його захисника, щодо застосування до нього недозволених методів дізнання та обставин його затримання органом досудового розслідування.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 , прокурор просить залишити її без задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_8 без змін.

За вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він, в період часу з 24 по 25 грудня 2018 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , з підсобного приміщення таємно викрав належну ОСОБА_15 болгарку марки Маkitа 9555 NB з ключем для затискання, вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №125/19-24 від 11.01.2019 року, складає 450 гривень, чим завдав останньому матеріального збитку на вказану суму. Крім того, в період часу з 25 по 31 грудня 2018 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих мотивів, повторно, за допомогою металевого прута, зламав металеву частину запірного пристрою вхідних дверей та проник до квартири АДРЕСА_1 , де з підсобного приміщення таємно викрав належний ОСОБА_15 перфоратор марки «ЕUROTEС» RH208, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №126/19-24 від 11.01.2019 року, складає 656 гривень, чим завдав останньому матеріального збитку на вказану суму.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України судом першої інстанцій зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який свою вину у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення не визнав та пояснив, що дійсно в кінці грудня 2018 року, разом з ОСОБА_10 ночували у ОСОБА_15 . Про зникнення з будинку ОСОБА_15 речей він дізнався пізніше від працівників поліції;

- потерпілого ОСОБА_15 , який повідомив, що в кінці грудня 2018 року у нього ночував ОСОБА_10 з ОСОБА_8 . Потім він до 31 грудня 2018 року перебував в лікарні, а коли повернувся, то виявив, що навісний замок було зірвано, з будинку зникли болгарка, перфоратор і ще деякі речі. Під час досудового розслідування він зустрічав ОСОБА_10 , який повідомив йому, що речі викрав ОСОБА_8 і вони продали викрадене ОСОБА_14 ;

- свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що в кінці грудня 2018 року разом з ОСОБА_8 ночували у ОСОБА_15 .. Коли вони зранку покинули будинок, обвинувачений повідомив йому, що у нього з`явились речі, які можна продати, на що він погодився і вони продали ОСОБА_14 болгарку за 200 грн. В подальшому, через декілька днів, ОСОБА_8 знов запропонував продати перфоратор і вони продали ОСОБА_14 перфоратор за 350 грн.;

- свідка ОСОБА_14 , згідно показань якого, в кінці грудня 2018 року його знайомий ОСОБА_10 приходив з пропозицією купити у нього болгарку, на що він погодився та заплатив останньому гроші. Через декілька днів ОСОБА_10 знов прийшов і вже запропонував купити перфоратор в гарному стані, який він купив у останнього за 350 грн. ОСОБА_10 приходив до нього не один, інший чоловік чекав на вулиці;

- свідка ОСОБА_16 який повідомив, що він був присутнім під час проведення слідчого експерименту в будинку потерпілого ОСОБА_15 по АДРЕСА_2 . Дану подію знімали на відео, складали протокол та він прочитавши документ, підписав його;

- свідка ОСОБА_17 згідно показань якого, він був присутнім при проведенні слідчого експерименту у будинку потерпілого ОСОБА_15 .

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 05 січня 2019 року з фототаблицею;

- протоколі огляду місця події від 08 січня 2019 року з фототаблицею;

- протоколі огляду місця події від 06 січня 2019 року з фототаблицею;

- протоколах проведення слідчих експериментів з відеозаписами та фото таблицями від 16 січня 2019 року;

- протоколах пред`явлення осіб для впізнання від 09 січня 2019 року;

- ухвалах Новгород-Сіверського районного суду про накладення арешту на майно та призначення судових товарознавчих експертиз;

- висновках судово-товарознавчих експертиз від 11 січня 2019 року;

- ухвалі Чернігівського апеляційного суду від 18 січня 2019 року про надання дозволу на проведення негласних (розшукових) слідчих дій;

- протоколах результатів аудіо- та відеоконтролю місця (за особою) від 29 січня 2019 року та 12 лютого 2019 року;

- складеній ОСОБА_8 явкою з повинною від 26 січня 2019 року, в якій останній зізнався у вчиненні крадіжок у будинку потерпілого ОСОБА_15 ;

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 і доводи, викладені стороною захисту, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

В ході апеляційного розгляду, на виконання вказівки суду касаційної інстанції та з метою перевірки тверджень сторони захисту щодо застосування до ОСОБА_8 , в ході досудового розслідування, фізичного та психологічного тиску працівниками правоохоронних органів з метою отримання пізнавальних показань в скоєнні злочину, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27 липня 2021 року було надано відповідне доручення для перевірки відповідних обставин.

Зокрема, щодо незаконного затримання ОСОБА_8 15 січня 2019 року та 26 січня 2019 року, в ході якого він під психологічним тиском та в результаті застосування до нього фізичного насильства підписав всі докази, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

За результатами перевірки Четвертим відділом (з дислоказівєю у м. Черінговві) Територіального управління ДБР розташованого у м. Києві вказаних обставин, згідно наданого прокурором в судовому засіданні витягу з ЄРДР, кримінальне провадження № 0000081 від 11 серпня 2021 року, закрите 10 січня 2022 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновків про безпідставність доводів сторони захисту щодо необхідності визнання недопустимими доказами у кримінальному провадженні протокол слідчого експерименту, явку з повинною та протоколи негласних слідчих (розшукових) дій, проведених за участі ОСОБА_8 .

Слід відзначити, що крім вищенаведеного, колегія суддів при цьому враховує, що 16 січня 2019 року будь-які слідчі дії з ОСОБА_8 не проводилися, а слідчі експерименти 16 січня 2019 року проведено зі свідком ОСОБА_10 , і в судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_8 повідомляв, що 26 січня 2019 року поїхав добровільно до відділу поліції на запрошення працівників поліції. При цьому, будь-яких даних, що давали б підстави для визнання цих слідчих дій недопустимими, захисником в апеляційній скарзі не наведено.

Також, згідно відеозапису НСРД аудіо-відеоконтроль особи, обставини вчинених кримінальних правопорушень обвинувачений розповідає цивільній особі у присутності ОСОБА_10 під час вільного спілкування на різноманітні теми.

Крім того, в ході апеляційного розгляду було досліджено протокол слідчого експерименту від 31 січня 2019 року, проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_8 , в ході якого останній добровільно та детально повідомив обставини вчинення ним двох крадіжок з господарства ОСОБА_15 та продемонстрував поетапність свої дій при їх вчиненні.

Слід відзначити, що легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування був дотриманий процесуальний порядок проведення слідчого експерименту та забезпечено дотримання процесуальних гарантій, що виключають обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від ОСОБА_8 .

Так, останньому були роз`яснені його процесуальні права, зокрема, мати можливість отримати правову допомогу та усвідомлюючи право мовчати і не свідчити проти себе, він давав свої пояснення без будь-якого тиску, за вільним волевиявленням, за участю понятих та за умов застосування відеозапису, як складової судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження. За результатом проведення слідчого експерименту був складений відповідний протокол, у якому відображено зміст події, його підписано всіма учасниками, які не мали жодних зауважень. Зміст протоколу відповідає вимогам ч. 6 ст. 240 КПК України.

Обставини, встановлені в ході проведеного за участі ОСОБА_8 31 січня 2019 року, слідчого експерименту, повністю узгоджуються, як з показаннями потерпілого і свідка ОСОБА_10 в ході судового розгляду в суді першої станції, так і з обставинами встановленими в ході проведених за участі вказаного свідка слідчих експериментів.

Щодо вчинення ОСОБА_8 двох епізодів крадіжок, колегія суддів вважає їх повністю доведеними, оскільки даний факт підтвердив сам обвинувачений в ході проведення вищезазначеної слідчої дії, так і свідок ОСОБА_10 зазначав, що він двічі, на прохання обвинуваченого продавав електроінструмент. Вказані обставини також узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_14 , який повідомив про кількаденну перерву між купівлями ним викраденого електроінструменту.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту про можливе одночасне викрадення речей та штучне збільшення епізодів кримінального провадження.

Доводи захисника ОСОБА_7 , викладені доповненнях до апеляційної скарги, щодо необхідності визнання недопустимими доказами - протоколи огляду у ОСОБА_14 , в ході яких останній видав шліф машинку та перфоратор, а також відповідні постанови про визнання їх речовими доказами, оскільки в ході вказаних слідчих дій, на його думку, було проведено фактично обшук, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення речей та документів. Частиною 4 цієї статті передбачено, що особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні цього огляду.

Як убачається із протоколів огляду 6 та 8 січня 2019 року, вказана слідча дія була проведена за наявності на те достатніх правових підстав та у відповідності до вимог ст. 237 КПК України. За результатами проведеного огляду було складено протоколи, які органом досудового розслідування складені із дотриманням вимог статей 104, 105 КПК України. Вказані документи підписано оперуповновежним, понятими, а також ОСОБА_14 , яким після закінчення огляду була надана можливість ознайомитися з протоколом, після чого вони розписалися в ньому, не висловлюючи жодних зауважень.

Вказані слідчі дії були проведені за дорученням слідчого з метою встановлення, зокрема, місця знаходження викрадених у ОСОБА_15 речей, і в результаті їх виявлення було складено відповідні протоколи на місці виявлення. При цьому слід відзначити, що ОСОБА_14 було видано шліфмашинку та перфоратор на вулиці, біля господарства останнього.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності визнання недостовірними доказами висновки судових товарознавчих експертиз з приводу визначення вартості належних потерпілому болгарки та перфоратора, оскільки вказані предмети не були предметом дослідження експертом також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та є надуманими стороною захисту.

Як вбачається з висновків експерта від 11 січня 2019 року №125/19-24 та № 126/19-24, безпосередніми предметами експертних досліджень були болгарка марки Маkitа 9555 NB з ключем для затискання та перфоратор марки «ЕUROTEС» RH208, які були надані для проведення судово-товарознавчих експертиз, їх огляд в ході експертного дослідження має своє відображення у мотивувальній частині відповідних експертиз, про також свідчать відповідні ілюстративні таблиці.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду та перевірки матеріалів кримінального провадження колегією суддів було встановлено, що при ухваленні вироку, з недотриманням вимог ч. 2 ст. 23 та ч. 4 ст. 95 КПК, які зобов`язують суд обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, суд першої інстанції послався на власноруч складену обвинуваченим явку з повинною.

Однак, враховуючи сукупність вищенаведених доказів, колегія суддів приходить до переконання, що вина ОСОБА_8 доводиться без врахування вказаного доказу та його неврахування не впливає на об`єм висунутого обвинувачення або кваліфікацію його дій і не може слугувати підставою для скасування оскаржуваного вироку.

За наведених підстав, колегія суддів приходить до безумовного висновку про те, що вина ОСОБА_8 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а його дії, судом першої інстанції, кваліфіковані вірно ч.2, ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, вчинив нові злочини в період умовно-дострокового звільнення, характеризуються негативно, на обліку в наркологічному кабінеті, а також на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті не знаходиться. Прийняв до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановленої санкціями інкримінованих статей.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4