Дата документу 24.11.2021 Справа № 318/1232/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 318/1232/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1826/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

адвоката ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з Василівського районного суду Запорізької області,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська установа виконання покарань № 11»,

розглянула 24 листопада 2021року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинувальними актами відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 187, п.п. 1, 4, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком до 20 грудня 2021 року. Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним і таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, ризик переховування ОСОБА_7 не існує, оскільки судом в ухвалі не наведено доказів, а тому відсутні законні підстави вважати, що останній раніше переховувався чи буде переховуватися від слідчого чи суду. Вказує, що вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення ОСОБА_7 не збирається, і протилежному немає доказів. Ризик незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні не існує, оскільки належних, допустимих та достатніх доказів такого впливу сторона обвинувачення не надала. Крім цього, в ухвалі суду, в порушення вимог статті 196 КПК України, відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України. Сторона захисту звертає увагу, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де він зареєстрований в установленому порядку, закордонного паспорту не має, переховуватися від суду не бажає. Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор, будучи належним чином повідомленим про час і дату судового засідання не з`явився, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційних скарг.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положенями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкі, зокрема, за ч.4 ст.187 КК України передбачено покарання в вигляді позбавлення волі строком до 15 років, за пп. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання до позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі.

Апеляційна інстанція знаходить вірним висновок суду першої інстанції про те, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Беручи до уваги необхідність врахувати не лише інтереси конкретної особи, а й загальносуспільний інтерес, який у даному випадку стосується результату розгляду кримінального провадження по обвинуваченню щодо умисного вбивства, тобто протиправного позбавленні життя особи, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, а тому з урахуванням обставин конкретного кримінального провадження, місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .
Судова колегія, з урахуванням попереднього рішення, яким було встановлено відсутність існування ризику впливу на потерпілого та свідків погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які навіть за спливом часу не зменшилися.

Ризик переховування, з огляду на очікуване покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, наразі є реальним, що на думку судової колегії, виключає можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на будь-який інший більш м`який запобіжний захід, оскільки ні особисте зобов`язання чи особиста порука, ні застава, ані домашній арешт не забезпечать уникнення вказаних ризиків.

А беззаперечні відомості щодо неодноразових попередніх притягнень ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення як корисливих, так і насильницьких злочинів, відсутність постійного місця робити свідчать на користь встановленого судом ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановленні в попередніх судових рішеннях.

Твердження апелянтащодо позитивних відомостей про особу обвинуваченого у вигляді постійного місця проживання та відсутності закордонного паспорту не здатні спростувати висновок суду стосовно недоцільності застосування альтернативного запобіжного заходу.
При таких обставинах, відповідно до вимог ст. 407 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 20 грудня 2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4