Справа № 487/4827/21
Провадження № 1-кп/487/624/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2021 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 31.03.2021р. Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В період часу з 28.04.2021 до 03.05.2021 ОСОБА_5 , знаходячись з дозволу власника в квартирі АДРЕСА_2 , побачив золоту каблучку, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , знаходячись за вищевказаною адресою, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої та інших осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав золоту каблучку вагою 1,7 гр 585 проби, вартістю 1544 грн, що належала ОСОБА_6 .
Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1544 грн 48 коп.
Крім того, 21.05.2021 близько 16:00 год. ОСОБА_5 знаходився у квартирі АДРЕСА_2 , де вимагав грошові кошти та їжу у своєї матері ОСОБА_6 , та у них виник конфлікт з цих підстав. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Знаходячись за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, почав душити двома руками потерпілу ОСОБА_6 , після чого шляхом ривку зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_6 золотий ланцюжок довжиною 55 см, вагою 5 гр, 585 проби, вартістю 4730 грн 35 коп., та золоту ладанку вагою 6,72 гр, 585 проби, вартістю 6357 грн 59 коп., які належали ОСОБА_6 .
Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 11087 грн 94 коп.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненні таємного викрадення золотої каблучки та відкритого викрадення золотого ланцюжка з кулоном, що належали потерпілій ОСОБА_6 , визнавав в повному обсязі, щиро розкаявся, просив призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом. Пояснив, що приблизно у квітні 2021 року за місцем проживання його матері ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, таємно викрав золоту каблучку, яка зберігалася у шафі. Каблучку здав в ломбард, де отримав 1500 грн, які витратив на власні потреби. Крім того, 21.05.2021 він прийшов до місця проживання своєй матері ОСОБА_6 поїсти, проте його не пустили у квартиру, а оскільки йому не заплатили гроші за працю на будівництві, він зірвав з шиї своєї матері ОСОБА_6 золотий ланцюжок з кулоном, останній здав в ломбард, а куди подівся ланцюжок, який впав на 5 поверсі, йому не відомо.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні 18.08.2021р. пояснювала, що обвинувачений є її сином, та може взяти речі, що їй належать, без дозволу. За місцем її проживання зникла золота каблучка, проте вона не одразу виявила пропажу. Під час зникнення золотої каблучки у квартирі крім неї, її чоловіка та сина нікого не було. Крім того, 21.05.2021 її син ОСОБА_5 прийшов за місцем її проживання, почав просити гроші, проте вона не пускала його до квартири, відмовившись надавати грошові кошти, на що він сказав: «Ах так!», - та схопив її за шию одною рукою, а потім зірвав золотий ланцюжок, який порвався в руках. Після цього ОСОБА_5 побіг вниз з ланцюжком в руках, а вона за ним. Їй повернули грошові кошти в сумі 2370 грн, які знайшли у ОСОБА_5 , кулон і золотий ланцюжок не повернули. Просила призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання, зазначивши, що обвинувачепний телефонував їй, щоб вибачитися, насильство застосував вперше.
Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, здійснивши подальший розгляд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував думку учасників судового розгляду, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною, а також роз`яснив їм наслідки такого розгляду справи, а саме, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи досліджені по справі докази, зокрема, показання потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні, довідку ПТ «Климчук і компанія «Ломбарда Капитал» від 25.05.2021 вих. №1753/21-сб, відповідно до якої ОСОБА_5 звертався до ПТ «Ломбард Капитал» 03.05.2021 і здав золоту каблучку 585 проби; довідку Національного банку України від 28.05.2021, згідно з якою закупівельна ціна дорогоцінного металу 585 проби в брухті станом на 03.05.2021 становить 908,52 грн за грам металу, станом на 21.05.2021 946,07 грн, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у викраденні майна потерпілої ОСОБА_6 за наведених вище обставин, а дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за частиною 2 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та за частиною 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ступінь тяжкості вказаних злочинів: відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, є нетяжким, злочин за ч. 2 ст. 186 КК України є тяжким; дані щодо особи обвинуваченого: ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення кримінального проступку проти власності, на шлях виправлення не став, та знову вчинив кримінальні правопорушення проти власності; не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується посередньо; на даний час на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, був знятий з обліку 09.02.2021 за відсутністю відомостей, у лікаря-психіата обвинувачений ОСОБА_5 на обліку не перебуває.
Суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просила призначити обвинуваченому мінімальне покарання, а також те, що потерпілій частково відшкодовано шкоду в сумі 2845 грн.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе з призначенням покарання у виді позбавлення волі, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 засуджений 31.03.2021 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Проте, у квітні-травні 2021 року, тобто в період іспитового строку, ОСОБА_5 знову вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
З положень ст. 75 КК України, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Відповідно до ч. 5 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.
Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_5 повинно бути призначено на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 71 КК України.
Підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, про що просив обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні, немає.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання, тобто з 21.05.2021 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази і судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання:
-за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєві від 31.03.2021 року, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання, тобто з 21.05.2021 року.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1