Справа № 713/1853/21
Провадження №1-кп/713/179/21
Вирок
Іменем України

03.11.2021 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду м. Вижниця обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000372 від 11.12.2020р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 10.12.2020р. біля 20:00 год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ» н/з НОМЕР_1 , із пасажиром на задньому сидінні ОСОБА_7 , та малолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись по автодорозі сполученням Лукавці-Вижниця в межах смт.Берегомет Вижницького району не впоралась з керуванням, та, виїхавши на смугу зустрічного руху, допустила зіткнення з автомобілем марки АУДІ н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 . В результаті вказаної ДТП потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у виді підшкірної гематоми у правій тім`яній ділянці, забійної рани правої тім`яної ділянки, лінійного перелому тім`яної та потиличної кісток справа, які, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя та здоров`я.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнала у повному обсязі, показала, що дійсно вона 10.12.2020р. біля 20:00 год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ» н/з НОМЕР_1 , із пасажирами на задньому сидінні ОСОБА_7 , та малолітнім сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в смт.Берегомет Вижницького району не впоралась з керуванням, та виїхавши при цьому на смугу зустрічного руху, допустила зіткнення з автомобілем марки АУДІ н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 . В результаті вказаної ДТП малолітньому потерпілому ОСОБА_8 , якій є сином обвинуваченої, було спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувачена у вчиненому кається, просить суворо не карати. Вказала, що сприяла розкриттю злочину тим, що не заперечувала своєї вини та не намагалась уникнути відповідальності, одразу ж після ДТП повідомила органи поліції про подію. Після ДТП разом з потерпілим, який є її сином, перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні. На даний час син повністю одужав, почуває себе добре.

При вирішенні питання щодо покарання просила суд прийняти до уваги, що вона являється молодою особою, яка виховує сина потерпілого у даній справі - самостійно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, позитивно характеризується. Тому просила призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу, надала докази щодо можливості сплатити штраф, та просила не позбавляти її права керування транспортним засобом, оскільки вона виховує дитину сама та автомобіль дозволяє їй швидше виконувати свої обов?язки, пов`язані з веденням господарства та виконанням своїх батьківських обов`язків.

Представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , юрисконсульт Вижницької міської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що є підстави для застосування статті 69 КК України та призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу. Підтримав позицію обвинуваченої щодо відсутності необхідності у позбавленні її права керування транспортним засобом, погодившись при цьому з обгрунтуванням потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового провадження прокурор, обвинувачена та представник потерпілого не оспорюють фактичні обставини провадження і правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченої за даною статтею суд кваліфікує, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, і кваліфікація її дій за цією статтею є вірною.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також суд знаходить пом`якшуючою покарання ту обставину, що обвинувачена являється матір`ю малолітньої дитини, яку виховує сама, та яка на момент вчинення інкримінованого діяння досягла 8-місячного віку, та якій на момент ухвалення вироку виповнилось трохи більше півтора роки. На думку суду ця обставина також пом`якшує покарання, оскільки призначення суворішого, ніж це необхідно в даній ситуації, покарання, може негативно вплинути на відносини обвинуваченої як мами та дитини. Крім того, суд знаходить, що той факт, що обвинувачена перебувала на стаціонарному лікуванні з потерпілим свідчить про те, що обвинувачена добровільно усунула заподіяну шкоду. Це, згідно ст.69 КК України, також є пом`якшуючою покарання обставиною.

Таким чином, обираючи вид та мiру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, але є злочином, вчиненим з необережності; обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, злочин вчинила вперше, проживає в будинковолодінні свого батька разом з малолітнім сином ОСОБА_8 , який є потерпілим по справі, та якого виховує самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, з урахуванням особи винної суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Суд вважає, що, з врахуванням наявності трьох пом?якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та приймаючи до уваги, що прокурор та представник потерпілого не заперечили проти клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 , та з урахуванням особи винного, а саме, що вона: за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину, - потерпілого у справі - яку виховує самостійно, та зважаючи на те, що сама обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні довела, що вона зможе сплатити цей штраф, тому обвинуваченій ОСОБА_4 , на підставі ст.69 КК України слід призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України, а саме призначити їй покарання у виді штрафу. Можливість призначення саме такого більш м?якого виду покарання не заборонена самим Кримінальним Законом.

Крім того, на думку суду, основне покарання слід призначити без додаткового покарання, беручи до уваги, крім іншого, те, що на думку суду, призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з врахуванням того, що обвинувачена виховує дитину самостійно, негативно вплине на її можливість оперативно вирішувати питання щодо організації та ведення господарства та, внаслідок цього негативно вплине на здатність утримувати сім?ю. Тому, на думку, суду відсутня необхідність у призначенні додаткового покарання.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та недопущення в подальшому скоєння нею нових кримінальних правопорушень.

Витрати на проведення судової експертизи суд стягує з обвинуваченої.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в сумі 6807,66 грн.

Речові докази по справі:

- Автомобіль марки «ВАЗ» н/з НОМЕР_1 , який згідно розписки передано на зберігання ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4

- Автомобіль марки «AUDI» н/з НОМЕР_2 , який згідно розписки передано на зберігання ОСОБА_9 , - залишити ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, представнику потерпілому.

Суддя ОСОБА_10