Справа №357/2265/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3941/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала
Іменем України

14 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставки, Каланчацького району Херсонської області, громадянина України, освіта неповна середня, офіційно не працюючого, раніше судимого: 1) 18.12.2003 Армянським міським судом AP Крим за ч. 3 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 2) 16.12.2005 Суворовським районним судом м. Херсона за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 17.10.2011 Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ст.ст. 70, 71 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 29.11.2016 на підставі ст. 81 КК України відповідно до ухвали Миколаївського районного суду від 21.11.2016 умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 2 місяці 8 днів, без місця реєстрації, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, 12 січня 2020 року близько 17 години ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи всередині будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, тримаючи у руці ніж, умисно наніс ним один цілеспрямований удар у живіт ОСОБА_8 .
Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани живота, пошкодження шлунку, пошкодження великого сальника, пошкодження шлунково-кишкової зв`язки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, зазначив, що на його думку, його вина у вчиненому кримінальному правопорушенні не доведена. Вважає, що його права, передбачені ст.ст. 355, 237, 95 КПК України були порушені, просив вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Захисник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.
Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував щодо розгляду справи без участі захисника.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_8 про те, що він 12 січня 2020 року приїхав до дружини у Білу Церкву. Коли він вийшов до магазину, зустрів знайому. Він разом із нею прийшов до будинку, за якою адресою не пам`ятає. Будинок складається із двох половин. У цьому помешканні він разом із ОСОБА_10 і її знайомою вживали спиртне. Потім прийшов ОСОБА_7 . Він тоді його бачив вперше. Вони ще випили приблизно 1 л. самогона. Потім між ним і ОСОБА_7 виник конфлікт після того як він заступився за Сніжану. Він отримав один удар ножем в живіт. Він обвинуваченого не провокував. У якій руці обвинувачений тримав ножа перед нанесенням удару ним йому в живіт не може сказати. Коли це відбувалося то у кімнаті були ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . ОСОБА_10 намагалася вступити за нього. До нього після удару його ножем підходила ОСОБА_10 , але що саме вона йому говорила, він не пам`ятає. Він перебував на лікуванні у зв`язку із отриманням ножового поранення. Йому було проведено операцію. Лікувався приблизно 3 тижні. Він точно знає, що ножове поранення йому завдав ОСОБА_7 . У нього на обличчя добра пам`ять. Він на сто відсотків впевнений, що це саме ОСОБА_7 завдав йому удар ножем у живіт, спричинивши тілесні ушкодження. У призначенні покарання винному покладався на розсуд суду;

-показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що потерпілий ОСОБА_13 є її колишнім чоловіком. Вона окремо проживає від потерпілого. Її колишній чоловік напередодні сказав, що приїде до неї. Він приїхав 12 січня 2020 року. Потім він сказав їй що відійде. Це було о 10 годині. Він не повідомляв куди і чому пішов. Протягом дня вона телефону своєму колишньому чоловіку він не відповідав на її телефонні дзвінки. Вона почала хвилюватися. Увечері приблизно о 19.30 дитина вийшла на вулицю і зайшовши сказала, що йде батько. Вона побачила, що він напіводягнутий йде. Одяг і взуття тримав у руках. Коли підійшов ближче то вона побачила, що він тримається за живіт та сказав викликай швидку, його вдарили ножем. Вона рану на тілі колишнього чоловіка не бачила. Кров на його футболці бачила. Він втрачав свідомість при ній. Він повідомив їй, що був у когось, там була суперечка, бійка;

-показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що це було 12 січня. Вона була у приватному будинку у ОСОБА_15 і ОСОБА_16 . Потім вона зустріла на ОСОБА_17 . Вона з ОСОБА_18 прийшли до ОСОБА_19 і ОСОБА_16 . Там відпочивали. Їх у будинку було четверо. Інших осіб не було Вона вийшла до туалету біля входу. Усі залишалися в кімнаті. Її не було приблизно 2 хвилини. ОСОБА_18 почав говорити на ОСОБА_20 погані слова. Потім чоловіки почали битися, були на полу, стоячи на колінах. Боролися, хапали один одного. Потім вона побачила лезо ножа у руці ОСОБА_19 . Вона підскочила, вихватила ніж у ОСОБА_19 , при цьому порізала собі руку. Вона поклала ніж на шафу. Ніж звичайний кухонний лезо приблизно 15 см., рукоятка пластмасова. Вона не бачила самий удар ножем. Вона не встигла викликати швидку, т.я. потерпілий пішов. Насправді вона не бачила удара ножем. Потерпілий говорив, що його підрізали. Конфлікту між обвинуваченим і потерпілим вона не чула. Пізніше від обвинуваченого вона почула, що потерпілий ображав ОСОБА_20 ;

-показаннями свідка ОСОБА_21 про те, що це було з 12 на 13 січня 2020 р. У будинку були вона, ОСОБА_7 і ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_10 пішла по горілку, там зустріла потерпілого, із яким прийшла до неї з ОСОБА_19 у помешкання. Вдома у цей час були: вона, обвинувачений, ОСОБА_10 і потерпілий. Вони усі розпивали горілку. Сиділи розмовляли. ОСОБА_19 намагався розтопити грубу. Вона лягла спати на ліжко. Сварки чи бійки не бачила. Коли встала точно сказати не може, але потерпілого вже не було. Сніжана їй нічого не говорила. Що сталося, у ОСОБА_19 вона не питала, так як він був неадекватний, був п`яний. Вона, ОСОБА_15 і ОСОБА_10 випили приблизно 1,5 л. самогона. Вранці поліція знайшла ножа із кров`ю на ньому, і забрала ножа. Потерпілий їй сказав, що це ОСОБА_19 його підрізав.

Також письмовими доказами, дослідженими судом, а саме:

-письмовою заявою ОСОБА_8 від 13.01.2020 року про притягнення до відповідальності невідомої особи, яка 12.01.2020 р. нанесла йому ножове поранення;

-протоколом огляду місця події від 12.01.2020 року, відповідно до якого місце проведення огляду: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено і вилучено футболку з плямами коричневого кольору;

-протоколом огляду місця події від 13.01.2020 року з фототаблицями, відповідно до якого у будинку АДРЕСА_1 виявлено два ножі, на лезі одного із яких виявлено сліди речовини бурого кольору;

-протоколом № 86 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 13.01.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_7 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

-висновком експерта № 013/ц від 30.01.2020 року відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0;

-висновком експерта № 012/ц від 19.02.2020 року відповідно до якого кров та епітеліальні клітини, що знайдені на кухонному ножі могли походити від потерпілого ОСОБА_8 ;

-протоколом огляду предмета від 28.02.2020 року, постановою про визнання речовими доказами та приєднання до кримінального провадження від 28.02.2020 р. двох кухонних ножів, зразка крові ОСОБА_8 , футболки білого кольору;

-висновком експерта № 23-мк від 21.02.020 року, відповідно до якого виникнення виявленого пошкодження на фуфайці (футболці) від дій наданих на дослідження ножів не виключається;

-висновком експерта № 32/д від 12.02.2020 року, відповідно до якого при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_8 знайдені наступні ушкодження: проникаюча рана живота, пошкодження шлунку, пошкодження великого сальника, пошкодження шлунково-кишкової зв`язки. Описані ушкодження заподіяні можливо в строк указаний в постанові. Дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя. На тілі потерпілого виявлено не менше ніж одну точку прикладання сили;

-протоколом проведення слідчого експеримента від 24.02.2020 року за участі потерпілого ОСОБА_8 із ілюстративною фототаблицею, відповідно до якого потерпілий розказав і показав, як 12.01.2020 р. йому спричинено ножове поранення у живіт;

-висновком судово-психіатричної експертизи № 71 від 12.02.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічні захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_7 під час проведення обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_7 в данний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та у будь-якому іншому вираженому афективному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував.

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, а тому посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції було надано не вірну оцінку доказам по справі, колегія суддів вважає безпідставними.
При перевірці матеріалів кримінального провадження, порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасуванню вироку суду не встановлено, а сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, які доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення, на переконання колегії суддів повністю спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо не встановлення достатніх та належних доказів для доведення вини ОСОБА_7 .

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом обґрунтовано визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, особу винного, який раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, після звільнення знову вчинив тяжкий злочин, що свідчить про злочинну спрямованість поведінки, вперте небажання ставати на шлях виправлення, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, те, що він офіційно не працює, дійшов до обгрунтованого висновку, що обвинувачений представляє підвищену небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах тривалої ізоляції від суспільства, тобто призначення йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та призначено покарання, яке відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.
Підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя