Провадження № 1-КП/932/425/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

судом присяжних:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

при секретарі судового засідання ОСОБА_3

за участю:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро, в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, клопотання прокурора щодо продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0001712, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п.Безверхове Хасанського району Приморського краю Російської Федерації, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115 КК України та ч.3 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0001712 відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень за п.6, ч.2 ст.115 КК України та за ч.3 ст.289 КК України.

Відповідно до отриманої інформації командира військової частини № 3054 обвинувачені, які тримаються під вартою, не можуть доставлятися до суду у зв`язку з оголошенням в Україні воєнного стану, а тому судом було постановлено про розгляд клопотання прокурора в режимі відеоконференції.

Однак, під час проведення відеоконференції обвинувачений ОСОБА_7 відсутній в спеціальному приміщенні ДУ «ДУВП № 4». За повідомленням працівника установи обвинувачений ОСОБА_7 відмовився приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У зв`язку із чим, суд вважає можливим здійснювати розгляд клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі обвинуваченого у присутності його захисника, оскільки судом прийнято всі вичерпні заходи для забезпечення участі обвинуваченого у судовому засіданні для розгляду клопотання прокурора.
У судовому засіданні прокурор вважав за необхідне продовжити відносно ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ОСОБА_7 скоєно особливо тяжкі кримінальні правопорушення, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, а отже, з метою уникнення покарання, знаходячись на волі, ОСОБА_7 може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній не мав постійного джерела доходу. Також зазначив, що є ризики незаконного впливу на потерпілого, свідків з боку обвинуваченого, враховуючи суспільну небезпечність скоєних діянь.

Захисник адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки заявлені прокурором ризики не обґрунтовані.

Крім того, обвинувачений вже тривалий час тримається під вартою, має спеціальні знання, а тому може бути призваний та виконувати свої професійні обов`язки під час ведення в країні воєнного стану.

Вислухавши учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з тих підстав, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувались судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду у суді кримінального провадження не відпали.

Так, станом на 29 березня 2022 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 08 квітня 2022 року, судовий розгляд справи триває.

При цьому, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, що посягає на найвищі соціальні цінності як то недоторканість життя та здоров`я людини, від якого настали тяжкі непоправні наслідки - смерть людини, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, в тому числі і довічне.

А тому, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та суворості можливого покарання, існують ризики того, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду та без перешкод залишити своє місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджаючи тим самим кримінальному провадженню.

Окрім цього, ОСОБА_7 офіційно не працював, будь-якого доходу не отримував, обвинувачується також у скоєнні умисного кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним заволодінням транспортного засобу, поєднаного з насильством, що свідчить про відсутність у обвинуваченого стримуючих факторів від вчинення інших злочинів, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а тому доводи сторони захисту, в цій частині, судом не приймаються.
Крім цього, суд враховує характер кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, оскільки внаслідок інкримінованих дій обвинуваченому, ОСОБА_8 було позбавлено життя, що є найвищою цінністю в суспільстві, а відтак судом враховано практику Європейського суду з прав людини стосовно того, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином, суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_7 , характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_7 у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, який за належним врахуванням принципу презумпції невинуватості, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.
При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Твердження сторони захисту про необґрунтованість ризиків, які виправдовують продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не є слушними з огляду на характер та обставин скоєних кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 .

При цьому, суд вважає, що обраний ОСОБА_7 запобіжний захід із врахуванням його тривалості відповідає характеру та тяжкості інкримінованих йому діянь, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, є обґрунтованим, а тому доводи захисту в цій частині не приймаються.
Разом з цим, тривалість розгляду справи пов`язана з об`ємом матеріалів, що досліджуються судом, процесуальною поведінкою учасників в даному судовому провадженні, а тому не може слугувати безумною підставою для зміни запобіжного заходу.

Посилання захисту на наявність у обвинуваченого професійних навичок участі в бойових діях, не зменшує достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 , а отже не є підставою відмови в задоволенні клопотання прокурора.

На підставі викладеного, суд вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

При цьому, використовуючи своє право, передбачене ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини, суд не вбачає підстав для визначення застави.
Керуючись ст.ст.176-178, 183-184, 193-194, 331, 370-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задовольнити.

Продовжити застосування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 травня 2022 року, включно.

Розмір застави не визначати.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1