Провадження № 1-кс/686/1821/22
УХВАЛА
Іменем України

16 лютого 2022 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотанням ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000678 від 15.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190КК України,

ВСТАНОВИВ:
16.02.2022 року ОСОБА_2 звернулась до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на будинок по АДРЕСА_1 , на квартиру по АДРЕСА_2 , на квартиру по АДРЕСА_3 , а також на все інше рухоме і нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Примуш Ніні.

Ознайомившись з матеріалами клопотання слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як вбачається з клопотання слідчим відділом ХРУП ГУНП в Хмельницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000678 від 15.07.2020 року за ч.4 ст. 190 КК України стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в якому ОСОБА_2 являється потерпілою.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 скориставшись довірою ОСОБА_2 на протязі довгого часу позичали у останньої гроші не маючи на меті їх повернення. Факти позики в особливо великих розмірах підтверджуються показами свідків, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

В 2013 році ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , з вимогою повернення грошових коштів, але останні завірили її в тому, що кошти, позичені у неї вони повернуть, коли продадуть будинок по АДРЕСА_1 . Натомість, через деякий час ОСОБА_2 стало відомо, що вищевказаний будинок був переоформлений на ОСОБА_6 та 07.03.2014 року наданий під заставу іпотеки. В даний час ведеться досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0000971 за ст.., ст. 358 КК України.

21.01.2021 року ОСОБА_2 було подано цивільний позов в рамках кримінального провадження 0000678 згідно ч.1 ст. 128 КПК України та ч.1 ст. 61 КПК України.

На підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 29.07.2021 року справа №686/15657/21 (1-кс/686/696/21) здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

В зв`язку із приховуванням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свого рухомого та нерухомого майна та для забезпечення цивільного позову, заявленого ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження №0000678 виникла необхідність у накладенні арешту на майно (рухоме та нерухоме), яке належить на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У рішенніЄвропейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов протии Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїммайном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процессуальному обмеженню.
Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого суддіабо суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
Відповідно до ст.. 171 ч.1 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, з метою забезпечення цивільного позову- також цивільний позивач.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати (п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України), документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном (п.3 ч.2 ст. 171 КПК України).
Згідно ч.3 ст. 171 КПК Україниу клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осію для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:
1)Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;
2)Докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Також, відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів, з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Однак вказані вимоги КПК України при подачі даного клопотання дотримані не були.
Зокрема, до клопотання не додано жодних документів, які б обґрунтовували накладення арешту на зазначене заявником майно, що унеможливлює розгляд клопотання по суті.
Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За таких обставин клопотання ОСОБА_2 про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню останній.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.171 - 173 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000678 від 15.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України повернути ОСОБА_2 .
Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1