печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанови від 05 жовтня 2021 року 06 жовтня 2021 року слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 05.10.2021 та 06.10.2021 в частині відмови у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000679,-

В С Т А Н О В И В :

09.11.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , як передана слідчому судді ОСОБА_1 10.11.2021, на постанови від 05 жовтня 2021 року 06 жовтня 2021 року слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 05.10.2021 та 06.10.2021 в частині відмови у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000679.

В обґрунтування скарги адвокат зазначає, що вказані постанови вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню як наслідок їх незаконності та необґрунтованості та просить зобов`язати слідчого вчинити дії вказані в клопотаннях.

У судове засідання адвокат та слідчий не з`явилися, про місце і час розгляду скарги повідомлені належним чином. Адвокат подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність слідчого, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів, у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, перебувають матеріали кримінального провадження №0000679 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідування (далі - ЄРДР) на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2021, зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 30.04.2021 щодо можливого вчинення службовими особами ДПС України кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

У ході досудового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві надійшли клопотання ОСОБА_6 про визнання особи потерпілою, вчинення інших процесуальних дій та долучення документів до матеріалів кримінального провадження.

Постановою від 05.10.2021 слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 28.09.2021 в частині визнання потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та допиту потерпілої ОСОБА_4 .

Постановою від 06.10.2021 слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 07.09.2021 в частині визнання потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та допиту потерпілої ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Отже, єдиною законною підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано такої шкоди.

Мотивуючи свої постанови, слідчий вказує, що наразі у ході досудового розслідування не здобуто фактичних підтверджених доказами даних, які б свідчили про завдання ОСОБА_4 шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що виключає можливість надання їй статусу потерпілої у вказаному кримінальному провадженні на даному етапі досудового слідства.

Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані, оскільки у мотивувальній частині слідчий не вказав очевидних та достатніх підставах вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілої подана особою, якій не завдано шкоди, а відтак вказане рішення підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

Разом з тим, скарга в частині вимог, де адвокат просить допитати ОСОБА_4 у якості потерпілої, являється передчасною, так як вирішення вказаної вимоги до визнання особи потерпілої являється передчасним, а також приймаючи до уваги, що слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 05.10.2021 в частині відмови у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000679.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 06.10.2021 в частині відмови у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000679.

В іншій частині вимоги скарги залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 м