Справа № 282/1573/21
Провадження № 1-кс/282/532/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 рокусмт.Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Відділення поліції №1 Житомирського РУП старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ Відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 05.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 20 год. 04.12.2021 року по 07 год. 05.12.2021 року, невідома особа шляхом пошкодження вікна проникла до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно вчинила крадіжку грошових коштів у сумі 19 600 грн. та товарів, які належать ОСОБА_5 .

06.12.2021 року під час огляду місця події, який проводився навпроти адміністративного приміщення Відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, що за адресою: смт.Любар вул.Максимчука,7, ОСОБА_6 добровільно надав працівникам поліції грошові кошти в сумі 8850 гривень купюрами Національного банку України, які викрав із магазину «Прометей», що в с.Стрижівка вул.Центральна,74 Житомирського району.

Вказані грошові кошти складаються із наступних купюр:

- однієї купюри номіналом 500 гривень із серією та номером ЛВ 0447537;

- двадцяти купюр номіналом по 200 гривень із серією та номером ХА 5846760, УИ 3960593, ТА 5433456, КЙ 9613655, ТБ 7580010, СЛ 3639551, СК 1298448, ПВ 8289275, ТГ 3735456, СВ 3784176, КЛ 7459457, УБ 7587313, ВЕ 9509131, ВИ 7371670, ХЗ 5842915, СД 5680910, УЕ 5005424, ТД 9901822, УС 5923973, ПЗ 5624739 відповідно;

- 32 купюри номіналом по 100 гривень із серією та номером ЗЦ 0398037, УЦ 4578828, УЄ 0159579, ЗЦ 3881056, ГЄ 3443412, КФ 5677246, УБ 4798693, КТ 7576189, УФ 3659925, УБ 3691871, УЦ 6544025, УЖ 9587536, УС 3191672, ВЛ 4001904, УП 9686198, УХ 4894649, КЕ 1268859, АА 0226149, УС 7371818, УШ 2629860, УИ 4307549, КН 6279706, УЕ 7339373, СЖ 3840802, УФ 1579585, УС 5736338, УЖ 3530229, УФ 4035755, ТА 4630444, УА 4843342, УК 1888843, УЖ 4735407 відповідно;

- 23 купюр номіналом по 50 гривень із серією та номером СМ 0634557, УР 8312675, ТУ 5727669, УЄ 4959053, УМ 0215808, ФГ 5936492, ТГ 1720056, СЛ 4895897, ФБ 9531426, ТУ 0381821, ТЗ 4223078, ФГ 7927092, УР 8828792, СЛ 4035396, СК 2721424, ФЖ 4381028, СЛ 4595722, УК 0464882, ФД 0273148, ФА 3833290, ТЗ 1890251, ФЄ 5046365, СП 9229488 відповідно.

Постановою слідчого від 06.12.2021 року, вище вказані грошові кошти, визнані речовим доказом у кримінальному провадженні та вилучені до ВП №1 Житомирського РУП, тобто вище вказані грошові кошти, речі та предмети є тимчасово вилученим майном.

Слідчий просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 8850 гривень купюрами Національного банку України, оскільки вони є предметом вчинення злочину, а тому можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також у даному кримінальному провадженні необхідно провести судові експертизи, зокрема судово - дактилоскопічну.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити, оскільки на даний час вирішується питання про можливість проведення відповідних експертиз.

В судове засідання власник коштів ОСОБА_5 не з`явився, про день та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Однак, згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вислухавши пояснення слідчого, розглянувши та дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

05 грудня 2021 року СВ Відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження №0000151 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що стверджується витягом з ЄРДР.

Згідно протоколу огляду місця події від 06.12.2021 року, під час огляду місця події, який проводився навпроти адміністративного приміщення Відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, що за адресою: смт.Любар вул.Максимчука,7, ОСОБА_6 добровільно надав працівникам поліції грошові кошти в сумі 8850 гривень купюрами Національного банку України, які викрав із магазину «Прометей», що в с.Стрижівка вул.Центральна,74 Житомирського району.

Постановою слідчого від 06.12.2021 року, вище вказані грошові кошти, визнані речовим доказом у кримінальному провадженні та вилучені до ВП №1 Житомирського РУП.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України встановлено, що, заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Щодо накладення арешту на вищевказане майно (грошові кошти), то крім самої лише констатації у клопотанні, що вилучене майно підлягає арешту з метою збереження речових доказів, клопотання не містить переконливих доводів, що без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не можливо досягти дієвості цього провадження.

Так, як встановлено в судовому засіданні зі змісту клопотання слідчого та доданого до нього протоколу огляду місця події від 06.12.2021 року, у ОСОБА_6 були вилучені грошові кошти в сумі 8850 гривень купюрами Національного банку України та інші товари, які, як він вказав у присутності понятих, викрав із магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що в АДРЕСА_1 , який в свою чергу належить ОСОБА_5 .

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_5 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, а тому викрадені у нього кошти, можуть бути необхідні йому для продовження своєї господарської діяльності.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна - є збереження речових доказів. Крім того, як встановлено слідчим суддею, вищезазначені грошові кошти та речі у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом відповідно до постанови старшого слідчого відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 06 грудня 2021 року (а.с. 14-15).

Однак, постанова про визнання речовими доказами не містить жодного обґрунтування, за яким із критеріїв ч.1 ст.98 КПК України грошові кошти, визнано речовими доказами. На думку слідчого судді, вказана постанова є формальною, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів, що вказане майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи викладене, а також оцінюючи мотивувальну частину клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає, що у розумінні вимог ст.132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, у відповідності до ст.94 КПК України, вважає ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття обґрунтованого рішення недостатніми, оскільки наявні також інші речі (продукти харчування та алкогольні напої) на яких також могли зберегтись сліди злочину по яких можливо проводити судові експертизи в тому числі і судово-дактилоскопічну, але слідчий чомусь не просить накласти арешт на дані речі.

Крім того, у відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п.58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N48191/99, пп.49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп.69 і 73, Series A N52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відтак, з урахуванням викладеного та виходячи з аналізу клопотання слідчого, слідчий суддя не вбачає підстав вважати, що арешт майна в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки доводи, наведені в клопотанні, не відповідають критеріям розумності та співмірності застосування арешту майна, що свідчить про недотримання слідчим вимог встановлених КПК України щодо необхідності такого арешту та не доведено наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК України, що відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 369, 371-372 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

Повний текст ухвали оголошено 13 грудня 2021 року о 11-00 годині.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Cлідчий суддя ОСОБА_1