ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000928 від 07.06.2021 року за апеляційними скаргами прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , із середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 червня 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, з покладенням на останнього відповідних обов`язків.
На вказаний вирок суду І інстанції прокурор Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі без застосування положень ст.ст.75, 76 КК України.

Провадження №11-кп/822/322/21 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ч.1 ст.185 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .
Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не в повній мірі урахував, що обвинувачений хоч в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, однак він раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливого правопорушення, за яке йому було призначено покарання та звільнено від його відбування із встановлення іспитового строку. Те, що обвинувачений після закінчення іспитового строку та відбуття реальної міри покарання у вигляді штрафу за вчинення попередніх злочинів знову став на шлях вчинення кримінальних правопорушень, на думку апелянтів, свідчить про небажання останнього виправитись, схильність до вчинення правопорушень.

Судом не взято до уваги обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Не було судом ураховано розмір спричиненої матеріальної шкоди потерпілій особі 97 тис.грн., а також те, що її не було відшкодовано потерпілій.

Також вказують, що судом було безпідставно визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та сприяння у розкритті проступку.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, потерпілу та її представника, які просили задовольнити їх апеляційну скаргу, посилаючись на доводи зазначені в ній, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив вирок районного суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційних скаргах та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено вироком суду першої інстанції та перевірено у апеляційному суді, обвинувачений ОСОБА_8 , близько 15год. хв. 23 квітня 2021 року , перебуваючи в АДРЕСА_2 , в тимчасово орендованій квартирі , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу з шафи кімнати квартири, викрав грошові кошти, а також вироби із жовтого металу на загальну суму 97086 грн.47 коп., чим своїми умисними діями завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.

Своїми діями ОСОБА_8 вчинив проступок, передбачений частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України і учасниками судового провадження не оспорюється.

Що стосується посилання прокурора та потерпілої ОСОБА_6 в апеляційних скаргах на призначення ОСОБА_8 надто м`якого покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного проступку та особі обвинуваченого, а також безпідставного застосування вимог ст.75 КК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

На думку колегії суддів, суд 1 інстанції дані вимоги закону виконав не в повному обсязі.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії проступку, особу обвинуваченого, який вважається таким, що не має судимості відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України, на період скоєння інкримінованого ним кримінального проступку офіційно не працював, має постійне зареєстроване місце проживання, за спеціалізованою психіатричною допомогою не звертався, зареєстрований 24.11.2016 року з діагнозом гостра інтоксикація канабіноїдами, 25.03.2017 року з діагнозом - гостра алкогольна інтоксикація, 18.10.2019 року з діагнозом гостра алкогольна інтоксикація, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, у зв`язку з чим, прийшов до висновку що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання.

Проте, судом безпідставно не було ураховано обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 вчинення проступку щодо особи похилого віку, а також не в достатній мірі враховано, що ОСОБА_8 на даний час ніде не працює, перебуває на обліку в наркодиспансері, своїми діями спричинив потерпілій матеріальну шкоди на суму 97 тисяч грн., яка не була ним відшкодована потерпілій особі, раніше два рази судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , апеляційний суд враховує як вищевказані обставини, що не були належним чином взяті до уваги судом першої інстанції, так і дані про особу обвинуваченого, який на обліку у психіатра не перебуває, перебуває на обліку у нарколога, стійких соціальних зв`язків не має, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, стабільного джерела доходу не має, суспільно-корисною працею не займається. Обставиною, що обтяжує покарання, колегією суддів визнається вчинення проступку щодо особи похилого віку.

Крім того, враховуючи відсутність у обвинуваченого офіційного працевлаштування, призначення йому покарання у вигляді штрафу є недоцільним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_8 не має джерела доходу та позбавлений можливості відбути призначене йому судом першої інстанції покарання.

Разом з тим, враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, колегія суддів вважає за можливе призначити йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 2 років обмеження волі з його реальним відбуванням, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 червня 2021 року відносно ОСОБА_8 за ст.185 ч.1 КК України в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

_________________ __________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3