Справа № 339/231/19
У Х В А Л А
06.12.2021 м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000428 від 21 червня 2019 року щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого укладальником ПП «Темп», у відповідності до ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального злочину, передбачено ч.2 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в:
На розгляді в Болехівському міському суді знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі (т.1, а.с.39;202-203).
Їх неявка, згідно ст. 325 КПК України, не є перешкодою для проведення судового засідання.
06 жовтня 2021 року захисник ОСОБА_5 подала клопотання про проведення комплексної повторної та додаткової експертизи, зокрема, комплексну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизи.

Клопотання обгрунтовує тим тим, що у підсумковій частині висновку СЕ-19/109/26-411ІТ/19 від 25.07.2019 експерт ОСОБА_8 зазначив, що при заданому комплексі вихідних даних, величина швидкості руху технічно-справного автомобіля марки ВАЗ-210994 реєстраційний № НОМЕР_1 , враховуючи зафіксовані на місці події сліди юзу коліс автомобіля, становила біля 72 км/год., встановивши причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та настанням ДТП.
Проте висновок експерта містить суттєві недоліки, оскільки, наказ Міністерства юстиції України від 30 липня 2010 року N 1722/5, на який посилається експерт у висновку щодо використання джерел, втратив чинність відповідно до наказу Міністерства юстиції від 8 травня 2018 року N 1467/5.
Під час допиту експерт підтвердив, що не мав у розпорядженні фототаблиці із слідами ДТП (слідами юзу), що були зазначені як додаток у протоколі огляду місця події. При цьому, зазначив, що розрахунок проводив виключно із схеми, наданої стороною обвинувачення.
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_9 підтвердив, що йому не було надано жодного об`єкту для дослідження, а тільки ухвала про призначення експертизи.
З пояснень свідка ОСОБА_10 вбачається, що ДТП настала внаслідок того, що водій ОСОБА_4 «вильнув кермом», уникаючи зіткнення із стовпом. Факт гальмування свідок не підтвердила і її показання суперечать як схемі ДТП, так і висновкам експертів.
Крім того, встановлення експертом причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ПДР та настанням ДТП не відповідає завданню кримінального провадження щодо предмету доказування.
Враховуючи, що стандарт доказування у кримінальному судочинстві «поза розумним сумнівом», обов`язково слід встановити, які саме з порушень ПДР були причиною настання наслідків, передбачених ст.286 КК України, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли (постанова ВС від 13.02.2020 у справі № 576/195/18).
Відтак, вважаючи, що єдиним шляхом усунення вищевказаних суперечностей є проведення комплексної транспортно - трасологічної та автотехнічної експертиз, просила задоволити клопотання.
Прокурор заперечив щодо призначення комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, мотивуючи його безпідставністю та намаганням сторони захисту затягувати розгляд кримінального провадження.
Зокрема вказує, що відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109/26-480ІТ/19 від 12.08.2019 ( ОСОБА_9 ), саме порушення обвинуваченим п. 12. 1 та п. 12.3 ПДР України перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП та взято до уваги вихідні дані, зазначені в ухвалі слідчого судді про проведення експертизи, а саме: дані, викладені у протоколі огляду місця події від 21.06.2019, пояснення самого обвинуваченого ОСОБА_4 , як як підозрюваного 01.08.2019, покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також висновком експерта № СЕ-19/109/26-411ІТ/19 від 25.07.2019, згідно якого швидкість руху автомобіля ВАЗ-210994 р.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням зафіксованого на місці події сліду юзу коліс становила 72 км/год.
Доводи сторони захисту про те, що відсутність фототаблиці при проведенні експертами експертних досліджень могли вплинути на результати самої експертизи є безпідставними, оскільки згідно судової практики вирішальним є огляд місця події. Правильність складання протоколу огляду місця події має важливе значення для подальшого відтворення подій дорожньо-транспортної пригоди та носить інформативний характер для проведення подальших експертиз у кримінальному провадженні.
При проведенні експертизи № СЕ-19/109/26-411ІТ/19 від 25.07.2019 експертом ОСОБА_8 використано науково-методичну літературу, зазначену у Наказі Міністерства юстиції України № 1722/5 від 30.07.2010 «Про затвердження переліків рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, що використовується під час проведення судових експертиз», який відповідно до Наказу Міністерства юстиції України №1467/5 від 08.05.2018 втратив чинність.
Проте, допитаний в ході судового розгляду справи експерт ОСОБА_8 зазначив, що методична література, яку він використовував при проведенні дослідження відповідає методичній літературі, зазначеній у Наказі Міністерства юстиції України №1467/5 від 08.05.2018.
Також, відповідно до п. 18 Наказу МВС України від 17.07.2017 № 591 «Про затвердження Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби МВС України» вибір певних методик, методів дослідження, технічних засобів та визначення послідовності їх застосування належать до компетенції судового експерта.
Пунктом 14 Наказу МЮУ № 1666/5 від 02.10.2008, яким затверджено Порядок ведення Реєстру методик проведення судових експертиз, зазначено, що у разі потреби під час проведення експертиз також можуть використовуватись науково-технічна та довідкова література, перелік якої затверджується наказом Міністерства юстиції України та не є вичерпним, інформаційні бази даних з мережі Інтернет, а також програмні продукти, рекомендовані для використання в експертній практиці рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України.
Пунктом 13 вищезазначеного Реєстру методик, поряд з атестованими методиками під час проведення судових експертиз також використовуються джерела інформації, які не підлягають атестації і є обов`язковими для застосування на території України, зокрема: нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР тощо
Зазначене свідчить, що експерт при проведенні експертизи не порушив вимоги законодавства, а методи проведення ним експертизи є допустимими, оскільки не суперечать чинним нормативно-правовим актам.
Окрім того, в даній дорожньо-транспортній ситуації мав місце механізм, при якому водій автомобіля, не справившись із керуванням, виїхав за межі проїзної частини, де допустив зіткнення із перешкодою, тому, за твердженням прокурора, є абсурдним визначення гальмівного чи зупиночного шляху, а також відстані пройденої автомобілем за певні періоди часу, оскільки дана ситуація вимагала від водія дотримуватись вимог п. 2.3б та 12.1 ПДР України.
Суд, заслухавши думку сторін, давши оцінку обґрунтованості клопотання захисника приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Згідно ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1)суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.
Відповідно до ст.101, 102 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатом висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

У висновку експерта повинно бути зазначено докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка.

Судом встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні експертами Івано-Франківського науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України проведено судові інженерно-транспортні експертизи за спеціальністю 10.1, 10.2 «Дослідження обставин і механізму ДТП» № СЕ-19/109/26-480ІТ/19 від 12 серпня 2019 року, № СЕ -19/109/26-411ІТ/19 від 25 липня 2019 року, № СЕ-19/109/26-402ІТ/19 від 07 серпня 2019 року, які встановлювали дослідження обставин і механізму ДТП, визначення швидкості швидкість руху автомобіля ВАЗ-210994, реєстраційний номер НОМЕР_2 та встановлення порушень ПДР, які стали причиною настання наслідків дорожно-транспортної пригоди, під час якої загинула пасажир автомобіля.
Доказами в кримінальному провадженні, згідно ст. 84 КПК, є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 94 КПК України, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Пленум Верховного Суду України в постанові №8від 30.05.97року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснив, що у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок.
Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.
При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.
Суд підкреслює, що статтею 332 КПК України, передбачено саме право, а не обов`язок суду призначати під час судового розгляду проведення експертизи, тобто належить до дискреційних повноважень суду.

В постанові Верховного суду від 01.02.2018року у справі № 634/609/15-к роз`яснено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві. Дане поняття включає повноваження суду обирати між законними альтернативами та діяльність суду з вирішення спірних правових питань. Такі повноваження суду мають виходити із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин ситуації, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, тощо.

До загальних засад кримінального судочинства, зокрема, належить і розумність строків (ст.7,28 КПК України).

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Встановлено, що в даній справі були проведені та досліджені зазначені вище висновки експертів, для проведення яких в ухвалах слідчого судді були надані вихідні дані; експерти надали відповідні висновки на поставлені питання, яким буде надано відповідну правову оцінку судом у нарадчій кімнаті при прийнятті рішення з урахуванням пояснень потерпілого, свідків та обвинуваченого.

Крім цього, в судовому засіданні допитано судових експертів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , які пояснили, що підстави для для проведення відповідних експертиз містили відповідні вихідні дані, які були достатні для надання відповідей на поставлені слідчим суддею питань і дачі відповідних висновків.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що жодних клопотань під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а також зауважень, скарг, заперечень з приводу проведених під час досудового розслідування експертиз стороною захисту під час проведення досудового розслідування надано не було.

Також суд приймає до уваги те, що відповідно до ст.243 КПК України, сторона захисту під час досудового розслідування мала право самостійно звертатися до слідчого судді з клопотанням про залучення експерта, однак цим правом не скористалася.

При цьому, будь-яких додаткових обставин та матеріалів по даному кримінальному провадженню на даний час не встановлено та стороною захисту не наведено.

Суд вважає, що, викладені у клопотанні захисника вимоги, зводяться до проведення експертиз з метою перевірки попередніх висновків експертів, з якими сторона захисту не згідна, перевірки показів та версій учасників судового процесу та фактичної оцінки наявних у провадженні доказів, що не відповідає вимогам діючого законодавства.
Фактично клопотання захисника зводиться до надання оцінки наданим висновкам експертів стосовно їх належності та допустимості, що відповідно до норм КПК України, не є підставою для призначення комплексної експертизи

При цьому, суд враховує, що у даному кримінальному провадженні вже проводилася експертиза з зазначених питань, а оцінка висновків експерта не має переваги перед іншими доказами і повинна оцінюватись судом нарівні з іншими доказами в їх сукупності.

Також суд наголошує, що в силу вимог ч. 1 ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення експертизи без достатніх на те підстав призведе до невиправданої тяганини та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, беречи до уваги і те, що розгляд справи триває з серпня 2019року.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про призначення комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз.

Керуючись ст. 332, 242 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про призначення комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1