Номер провадження: 11-кп/813/1005/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000643 від 13 листопада 2020 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.01.2020 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривен.

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених
обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2020 року, який був ухвалений у спрощеному провадженні, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Оскарженим вироком встановлено, що 14.01.2020 року вироком Київського районного суду м. Одеси, який набрав законної сили 14.02.2020 року, ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривен.

В подальшому 20.02.2020 року вирок стосовно ОСОБА_7 , разом з розпорядженням про виконання судового рішення, надійшов на виконання до Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» для виконання.

ОСОБА_7 взятий на облік в Київському РВ філії ДУ «Центр пробації» та йому направлено повідомлення про сплату штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривен.

У зв`язку з несплатою ОСОБА_7 штрафу Київським РВ філії ДУ «Центр пробації» до Київського районного суду м. Одеси було направлено подання про заміну покарання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.08.2020 року подання залишене без задоволення та вказано, що у даному випадку орган пробації не позбавлений права звернутися до органу досудового розслідування щодо внесення відомостей до ЄРДР за ч.1 ст. 389 КК України.

Згідно вимог ч.1 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України ОСОБА_7 забов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком законної сили.

Проте ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили та по теперішній час штраф не сплатив, тим самим ухилився від сплати штрафу.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 389 КК України ухилення засудженого від сплати штрафу.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просив скасувати оскаржений вирок в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ст.71 КК України, оскільки на час ухвалення оскарженого вироку у матеріалах кримінального провадження були відсутні дані про те, що ОСОБА_7 відбув покарання у виді штрафу.

За таких обставин, прокурор просив оскаржений вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.389 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, приєднати покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2020 року, яке виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

За таких обставин, прокурор просив дослідити під час апеляційного розгляду вирок Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2020 року.

Позиція учасників апеляційного провадження в судовому засіданні.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити оскаржений вирок без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування ст. 71 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до оскарженого вироку суд першої інстанції встановив, що 14.01.2020 року вироком Київського районного суду м. Одеси, який набрав законної сили 14.02.2020 року, ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривен.

Оскарженим вироком Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2020 року обвинувачений ОСОБА_7 був визнаний винуватим за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України, а саме ухилення від сплати штрафу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_7 сплатив штраф.

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Положеннями частини 3 статті 72 КК України встановлено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що виразилося у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, а саме положень ч.1 ст.71 КК України, оскільки не приєднав до призначеного покарання за оскарженим вироком невідбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2020 року.

Також, у своїй апеляційній скарзі прокурор просив призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.389 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, тобто таке саме покарання, як призначене судом першої інстанції, а тому, на думку апеляційного суду вказані вимоги прокурора взагалі не мають юридичного значення та не підлягають задоволенню.

Пунктом 3 частини 1 статті 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п.4) ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Пунктом другим частини першої статті 420 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вирок суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині призначення ОСОБА_7 покарання, з ухваленням нового вироку, яким необхідно до призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік приєднати невідбуте покарання, згідно з вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2020 року у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривен, яке, відповідно до положень ч.3 ст.72 КК України, виконувати самостійно.

Керуючись статтями 370, 372, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2020 року, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.1 ст.389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік приєднати покарання, призначене за вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2020 року у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривен, яке виконувати самостійно.

В іншій частині оскаржений вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4