Справа № 308/8485/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , ознайомившись із скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на бездіяльність Начальника ГУНП в Закарпатської обласної ОСОБА_4 на несвоєчасне реагування та ненадання відповідей на подану заяву та клопотання,-

ВСТАНОВИВ:

01.10.2021 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла вищевказана скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якій заявники просять: винести ухвалу слідчого судді про відкриття провадження по скарзі та направити письмово разом із судовим повідомленням про виклик; зобов`язати Начальника ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 розглянути заяву та клопотання. Надати відповідь у відповідності до норм КПК України.
Свої вимоги мотивували тим, що до Закарпатської обласної поліції на ім`я Начальника ОСОБА_4 04.08.2021 року заявниками подано заяву в якій надали інформацію стосовно викрадання надр держави, неналежного проведення розслідування кримінального провадження № 0000040 від 17.07.2018 року за ч. 2 статтею 240 КК України, та не виконання постанови Верховного касаційного суду від 21.05.2019 року, справа № 5008/988/2011.
Також зазначають що, 04.08.2021 року подано клопотання стосовно забезпечення безпеки ОСОБА_3 , його сім`ї та їхнього майна відповідно до п.5 ч. 1 ст.56 КПК України.
Вказують, що відповідно до ст. 220 КПК України подані клопотання під час досудового розслідування слідчий, прокурор зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав, однак за даний період часу відповіді на подану заяву та клопотання на адресу заявників не надходила.
Посилаючись на статті 55, 56, 220, 303-307 КПК України, заявники просять задовольнити подану скаргу.
Ознайомившись з матеріалами скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з ст. 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Гарантоване ст. 55 Конституції України право забезпечується, шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.
Так, в офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Здійснення у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, судового контролю за додержанням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні належить до повноважень слідчого судді.
Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження.
Перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено у статті 303 КПК України, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Так, згідно з вищезазначеною нормою, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Згідно з ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Виходячи з наведеного, межі втручання слідчого судді у діяльність слідчого, дізнавача чи прокурора обмежуються ч. 1 ст. 303 КПК України.
Як випливає зі змісту вимог поданої скарги, заявниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , по суті, оскаржується бездіяльність Начальника ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , яка полягає у:
1.не розгляді поданих заяв та клопотань;
2.зобов`язанні вчинити певні дії.
Досліджуючи вказану бездіяльність на предмет наявності вищевказаних трьох обов`язкових ознак, слідчим суддею встановлено відсутність таких.
Також, слідчий суддя звертає увагу і на те, що, фактично, заявниками оскаржується бездіяльність не прокурора, яким здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у конкретному кримінальному провадженні, чи слідчого, який здійснює таке, а оскаржується бездіяльність начальника ГУНП в Закарпатській області.
Тобто, керівник органу Національної поліції не є суб`єктом, дії чи бездіяльність якого може бути оскаржена у порядку ст. 303 КПК України. Відтак, оскаржувана заявниками бездіяльність не відповідає положенням чинного кримінального процесуального законодавства, виходить за межі втручання слідчого судді у діяльність прокурора, слідчого, дізнавача, які визначені ст. 303 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що позаяк заявниками подано скаргу на бездіяльність начальника ГУНП в Закарпатській області, яка не підлягає оскарженню в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України - підстави для відкриття провадження за скаргою відсутні.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 309,310 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на бездіяльність Начальника ГУНП в Закарпатської обласної ОСОБА_4 на несвоєчасне реагування та ненадання відповідей на подану заяву та клопотання.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особам, які її подали, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1