ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1076/21

19 жовтня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яполоть, Костопільського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, непрацюючого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , був притягнутий до адміністративної відповідальності Костопільським районним судом Рівненської області 13.02.2019 року за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, тобто за несплату аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком 120 годин.

27 червня 2020 року, будучи ознайомленим під підпис у Костопільському районному відділі з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області, відповідно до розділів XII та XIII Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 19.03.2013 року за №474/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 березня 2013 року за №457/22989, про умови, порядок та обов`язки під час відбування стягнення, та будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 389-2 КК України за ухилення від відбування стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, ОСОБА_4 до виконання вказаних робіт на підприємстві ФОП « ОСОБА_5 » 04.11.2020 року не приступив, про що ОСОБА_5 повідомив у відповіді на запит від 20.11.2020 року.

20.11.2020 року на ОСОБА_4 було складено протокол №4 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-2 КУпАП «Ухилення особи від відбування стягнення у виді суспільно корисних робіт», відповідно до якого постановою Костопільського районного суду від 12.01.2021 року на нього накладено адміністративне стягнення у виді трьох діб адміністративного арешту, які він відбув відповідно до вимог законодавства.

24.03.2021 року ОСОБА_4 повторно отримав направлення до ФОП « ОСОБА_5 » та повинен був приступити до виконання суспільно корисних робіт не пізніше 25 березня 2021 року.

Однак, незважаючи на притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, діючи умисно, з метою злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, ОСОБА_4 без поважних причин (хвороба, смерть близького родича чи тяжка хвороба члена його сім`ї, перешкода стихійного характеру, тощо) протягом двох днів з дати, визначеної у направленні старшого інспектора Костопільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_6 , продовжуючи ухилятися від відбування суспільно корисних робіт, на підприємство ФОП « ОСОБА_5 » не прибув та станом на 09.04.2021 року для відбуття стягнення не вийшов і до виконання робіт не приступив.

Невідбута ОСОБА_4 частина адміністративного стягнення становить 120 годин суспільно корисних робіт.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 389-2 КК України, які виразились в злісному ухиленні від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ст. 389-2 КК України правильна, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злісне ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, визнання вини та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, на своєму утриманні має одну неповнолітню дитину.

Враховуючи викладене, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів, йому слід призначити покарання в межах санкції ст. 389-2 КК України у вигляді - 1 (одного) року позбавлення волі.

Суд, у відповідності до ст. 75 КК України та враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який розкаявся у вчиненому та запевнив суд, що він усвідомив свою провину та в подальшому вчиняти подібного не буде, його особисте ставлення до вчиненого, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі, прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки у відповідності до пп. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 349, 373-375 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66-67, 75, 76, ст. 389-2 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пп. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1