Справа №635/6402/21
Провадження по справі №1-в/635/618/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
представника установи виконання покарань ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
секретар судових засідань ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» клопотання захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Лозова Харківської області, громадянина України, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 засуджений вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 06 березня 2018 року за ч.3 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 17.07.2018 року.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 липня 2018 року вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 06 березня 2018 року залишено без змін.
Початок строку відбування покарання 27 лютого 2019 року.
Кінець строку відбування покарання 27 серпня 2022 року.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , в обґрунтування якого посилалась на те, що засуджений відбув понад 2/3 строку покарання, за період відбуття покарання характеризувався позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Працевлаштований зварювальником з березня 2019 року, до роботи ставиться сумлінно та добросовісно. Має п`ять заохочень, на заходи виправного та профілактичного характеру реагує правильно, вину в скоєному злочині визнає у повному обсязі, розкаюється у вчиненому. ОСОБА_7 має неповнолітнього сина. Захисник переконана, що засуджений своєю поведінкою та чесним ставленням до праці довів своє виправлення.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримала з вказаних підстав, також зазначила, що засуджений має сім`ю, у нього є неповнолітній син ОСОБА_8 2016 року народження, крім того він опікується дитиною дружини від першого шлюбу неповнолітньою ОСОБА_9 2009 року народження.
Засуджений ОСОБА_7 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія», у судовому засіданні просив задовольнити клопотання та звільнити його умовно-достроково, враховуючи його поведінку за час відбування покарання.
Представник установи виконання покарань у судовому засіданні заперечував проти застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на відсутність підстав для задоволення клопотання.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особову справу на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він з 27 лютого 2019 року знаходиться в місцях позбавлення волі. За період перебування в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 12.03.2019 року відбуває строк покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100).
Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Темнівська ВК №100» старшиною внутрішньої служби ОСОБА_10 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_11 від 11 жовтня 2021 року, засуджений характеризується з посереднього боку, тричі притягував до дисциплінарної відповідальності, які зняті в установленому законом порядку, заохочувався чотири рази, працевлаштований до промислової зони установи, до праці ставиться задовільно; у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, на критику реагує агресивно; не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту не організованість; намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд; приділяє увагу необхідності дбайливого ставитись до майна установи і предметів, якими користується; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи не проявляє; участі у суспільному життя відділення не проявляє; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Засуджений відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації якої ставиться посередньо; підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки та передачі.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_7 , останній має ряд непогашених та не знятих судимостей, а саме засуджений:

1)10 липня 2009 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

2)09 грудня 2009 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

3)28 грудня 2010 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

4)06 квітня 2011 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 09.10.2013 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 12 днів;

5)06 березня 2018 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вирокомБалаклійського районного суду Харківської області від 06 березня 2018 року за вчинення корисливих злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України (в редакції на день вчинення) відносились до злочинів невеликої тяжкості та тяжких злочинів.
Суд враховує також ту обставину, що засуджений вже був неодноразово засуджений до позбавлення волі, після відбуття покарання знову вчиняв злочини та був засуджений, крім того, до засудженого вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у 2011 році, після чого він знову був засуджений за вчинення корисливих злочинів.
Зазначене свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої заступником начальника планово-економічного відділу ОСОБА_12 , та довідки про заробітну плату ОСОБА_7 , виданої бухгалтером установи ОСОБА_13 , засуджений в період з квітня 2019 року по січень 2020 року, у березні 2020 року, липні 2020 року, серпні 2020 року, листопаді 2020 року, січні 2021 року, лютому 2021 року, травні 2021 року, серпні 2021 року, та вересні 2021 року був працевлаштований до цехів №1,2,3, промислового корпусу та відділу головного механіка, де займався виготовленням складових до меблів та велосипеда, стільців, товарів народного вжитку, деталей до металопластикових вікон та автомобілей, навантажувального обладнання, ящика дерев`яного з кришкою, виконував ремонтно-будівельні роботи, сортування сировини, працював вантажником. За виконання вказаної роботи йому нараховувалась заробітна плата. В інші місяці засуджений не працював.

Згідно довідки, виданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_13 від 11.10.2021, за вироком суду з засудженого ОСОБА_7 стягнуто процесуальні витрати на користь держави у розмірі 175,29 гривень, які станом на 11.10.2021 останній відшкодував у повному обсязі.

Згідно Витягу з протоколу №20 від 13.05.2020 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів засуджених щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст.100, 101 КВК України, засудженому ОСОБА_7 відмовлено в представленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення.
Згідно Витягу з протоколу №52 від 23.12.2020 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_7 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_7 на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Згідно Витягу з протоколу №29 від 21 липня 2021 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, засудженому ОСОБА_7 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.
Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Разом з тим, в матеріалах справи наявні характеристики на засудженого від 13 травня 2020 року, 23 грудня 2020 року та 21 липня 2021 року, зі змісту яких вбачається, що засуджений характеризується з посереднього боку, у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, на критику реагує агресивно; не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту не організованість; намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи не проявляє; участі у суспільному життя відділення не проявляє; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Засуджений відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації якої ставиться посередньо.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Таким чином, з огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого та його захисника з приводу того, що ОСОБА_7 довів своє виправлення, саме фактичним відбуттям 2/3 призначеного покарання та відшкодуванням процесуальних витрат за вироком без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінну поведінку і ставлення до праці. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.
Разом з тим, посилання засудженого та його захисника на наявність сім`ї та дітей, які перебувають на утриманні ОСОБА_7 , не свідчить про виправлення засудженого. Натомість, згідно заочного рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 12 січня 2021 року, копія якого знаходиться в матеріалах особової справи засудженого, шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_7 розірваний.
Також, судом враховується, що після відмови засудженому ОСОБА_7 комісією державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення, поведінка засудженого не змінилась.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення на протязі всього періоду відбування ним покарання, та не свідчать, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 06 березня 2018 року.
Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» свідчать лише про те, що на час звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 06 березня 2018 року та вважає клопотання захисника засудженого таким, що задоволенню не підлягає та є передчасним.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 06 березня 2018 року - відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складено 06 грудня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1