Березівський районний суд Одеської області
27.01.2022
Справа № 494/915/21
Провадження № 1-кп/494/124/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 р. м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
у присутності:
процесуального прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання процессуального прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_6 «Про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту», -

в с т а н о в и в:
На розгляді суду перебуває обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню №0000149 внесеному до ЄРДР 09 квітня 2021 р. відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.289 КК України.
27 січня 2022 р. у судовому засіданні процесуальний прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання по АДРЕСА_1 , строком на 60-ть діб, із покладенням обов`язку не залишати місце проживання за вказаною адресою без дозволу суду та прибувати до суду за першою вимогою.
На обґрунтування поданого клопотання прокурор вказував, що ухвалою суду обвинуваченому вже обирався запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням відповідних обов`язків, який закінчився 16 листопада 2021 р.. Однак, є ризики передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підставу для обрання запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого заперечував проти обрання його підзахисному запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання. Зазначав, що обвинуваченому необхідно працювати, а тому найбільш дієвим заходом є особисте зобов`язання.
Обвинувачений підтримав свого захисника.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на підставі наданих доказів і доведення перед судом їхньої переконливості суд вважає наступне.
Згідно ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Положення ст.177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.
При обранні запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України суд враховує в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, у тому числі наявність утриманців, наявність постійної роботи, джерела існування, репутацію, майновий стан, притягнення до кримінальної відповідальності раніше.
Суд погоджується із думкою прокурора, що підставою для обрання запобіжного заходу є продовження існування ризиків, що передбачені ст.177 КПК України.
Так, обвинувачений не має власної родини, офіційно не працевлаштований, відсутні джерела до існування, зареєстрований по АДРЕСА_2 , а фактично проживає по АДРЕСА_1 , перебував у розшуку, порушував умови відбування домашнього арешту раніше. Також, слід зазначити, що свідки і потерпілий проживають разом із обвинуваченим у одному населеному пункті, добре і давно знають один одного, у зв`язку з чим обвинувачений має реальну можливість впливати на них з метою зміни своїх показань.
Суд вважає також за необхідне зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Отже, ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження у майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.
Так, у справі «Смирнови проти Росії» (п.60) ЄСПЛ зазначив, що «ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування».
Згідно ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно до положень ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави.
За таких обставин застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є достатнім засобом для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
При цьому, суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку особи обвинуваченого, та є недоцільним у межах даного кримінального провадження.
Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки на думку суду доведено і в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Отже, суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження заявлене клопотання враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що іншій менш суворий вид запобіжного заходу не зможе забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується з міжнародною практикою.
За таких обставин заявлене прокурором клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177,-178, 181, 199, ст.ст.331, 350, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:
Клопотання прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_6 «Про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту» задовольнити.
Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60-т діб, до 28 березня 2022 р. включно, із покладенням на нього наступних обов`язків, відповідно до положень ч.5 ст.194 КПК України:
не залишати місце фактичного проживання за адресою по АДРЕСА_1 ;
прибувати до суду за першою вимогою.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під цілодобовим домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ______________________________________________