Єдиний унікальний номер справи 185/7547/21
Провадження № 1-кп/185/573/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду м.Павлограда у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231 від 13.07.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого: 09.08.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.125 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, штраф сплачений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

20.06.2021 року приблизно о 19.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на спортивному майданчику біля ЗОШ №16 по вул. Можайського м.Павлограда, в ході розмови зі своєю колишньою співмешканкою, потерпілою ОСОБА_5 та виниклого конфлікту, реалізуючи виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, бажаючи їх настання, підійшов в притул до потерпілої ОСОБА_5 , діючи умисно, завдав один удар головою в район обличчя потерпілої ОСОБА_5 , від чого остання впала, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням уламків та гематоми обличчя, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав частково, суду повідомив, що всередині літа 2021 року приблизно о 18.00 годині після того, як не зміг зв`язатись з колишньою дружиною, потерпілою ОСОБА_5 з метою прогулянки з дітьми, він розпочав пошуки останньої. Ніяких спиртних напоїв в цей день не вживав. На спортивному майданчику біля школи зустрів потерпілу з молодшим сином. ОСОБА_5 стала голосно з ним розмовляти, провокувати конфлікт, відмовляючи в спілкуванні з дітьми. Він в свою чергу, тримаючи останню за руку, намагався її заспокоїти, і в цей час випадково чихнув, в результаті чого лобом вдарив потерпілу в область лоба. Потерпіла продовжила з ним спілкування. Коли вона побачила кров, то відразу стала присідати. Від будь-якої допомоги з його боку ОСОБА_5 відмовлялась. Він забрав молодшого сина, щоб він не бачив всіх подій, та відвів до сусідів. Після чого повернувся до потерпілої, щоб допомогти. Ніяких перешкод під час виклику швидкої та в лікарні для надання допомоги ОСОБА_5 не чинив. Він декілька разів намагався вибачитись та матеріально компенсувати спричинені ушкодження потерпілій, гроші, які він перераховував потерпілій на лікування, ОСОБА_5 оцінила як аліментні виплати. Виявлений перелом кісток носа у потерпілої ОСОБА_5 не міг утворитись в результаті його дій, дане тілесне ушкодження у потерпілої виникло ще в 2010 році. Заявлений цивільний позов визнає частково.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 20.06.2021 року вона ввечері перебула з дітьми на дитячому майданчику біля школи №16. Ніяких тілесних ушкоджень у неї не було. Старший син катався на велосипеді, а молодший син був поруч. На майданчику з`явився її колишній чоловік, обвинувачений ОСОБА_3 , був у нетверезому стані, став провокувати конфлікт. Під час розмови обвинувачений підійшов до неї впритул, схопив за руку та вдарив головою в обличчя. Вона відчула біль та впала, розпочалась кровотеча з носу. ОСОБА_3 ніякої допомоги їй в цей час не надавав, швидку не викликав, навпроти знущався над нею, просив не звертатись до поліції, погрожував. Обвинувачений схопив молодшого сина та відніс до сусідів за місцем його проживання. Потім знову повернувся на майданчик, заважав їй викликати поліцію та швидку. Вона за допомогою подруг повернулась додому та чекала на приїзд швидкої. Коли вийшла з під`їзду, обвинувачений перегородив їй дорогу до карети швидкої, не надавав можливості потрапити всередину автомобіля. Перебуваючи в лікарні в цей же день, обвинувачений і там став до неї чіплятись, вихватив знімок, не даючи лікарям надати допомогу. В лікарні було встановлено, що після удару обвинуваченого в неї струс головного мозку та перелом кісток носу. Через декілька днів їй зробили операцію, наклали гіпс. За весь час лікування та в подальшому обвинувачений не намагався компенсувати завдані збитки, наполягав на тому, щоб вона забрала заяву з поліції. Дії обвинуваченого під час вказаних подій вона розцінює як навмисні, ніякого випадкового спричинення їй удару обвинуваченим під час чхання не було, ОСОБА_3 цілеспрямовано головою вдарив її. Протягом останніх років в неї стались дуже напружені та незносні відносини з ОСОБА_3 , який її постійно переслідує, принижує, допускає домашнє насильство. Заявлений позов вона підтримує в повному обсязі. При визначенні покарання сподівається на суворе покарання.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що наприкінці червня 2021 року приблизно після 17.00 години вона разом з дитиною направлялась на дитячий майданчик біля школи. Подходячи ближче до вказаного майданчику, вона побачила потерпілу з обвинуваченим. Вони розмовляли в цей час, як раптом обвинувачений схопив ОСОБА_5 за руку потягнув на себе та вдарив головою в обличчя, від чого остання впала. Обвинувачений став голосно викрикувати, що жінці, тобто потерпілій, стало зле. Вона підійшла до потерпілої, в неї розпочалась кровотеча з носу. Інший сторонній чоловік викликав поліцію. Обвинувачений схопив молодшого сина та пішов з ним. Потім повернувся один, став погрожувати. Після приїзду поліції потерпіла дійшла додому, звідки вже її госпіталізувала швидка. Після отриманого удару вона бачила, що ніс потерпілої був зламаний, повернутий вбік. Вона впевнено стверджує, що ніякого випадкового удару головою обвинуваченого в обличчя потерпілої не було. Потерпіла в момент розмови з обвинуваченим тримала в руках пакет з речами та самокат, ніяких ударів, протиправних дій в бік ОСОБА_3 не здійснювала. Обвинувачений поводив себе дивно та неадекватно.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона працює фельдшером в бригаді швидкої допомоги. Влітку 2021 року їх бригада здійснювала виїзд за викликом. В квартирі вона оглянула потерпілу, яка скаржилась на головний біль та біль в області носу в результаті побиття колишнім чоловіком. Оскільки були підозри на струс головного мозку, потерпіла погодилась на госпіталізацію. При виході з будинку їх зустрів обвинувачений, який став заважати та не пускати потерпілу до карети швидкої допомоги. Вона подзвонила в поліцію та сповістила про дії обвинуваченого. ОСОБА_3 , почувши виклик в поліцію, одразу пішов.

Судом були досліджені наступні письмові докази.

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 20.06.2021 року, відповідно до якого поліцейським була отримана усна заява від потерпілої ОСОБА_5 про те, що 20.06.2021 року її колишній співмешканець ОСОБА_3 біля школи №16 по вул.Можайського м.Павлограда, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, завдав удару головою в область її перенісся, спричинивши тілесні ушкодження.

Так, відповідно до витягу з кримінального провадження №0000231, 13.07.2021 року до ЄРДР Павлоградським РВП ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, за заявою ОСОБА_5 про спричинення їй легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , орган досудового розслідування підрозділ дізнання Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Копія довідки з медичної установи від 20.06.2021 року про звернення потерпілої ОСОБА_5 до травпункту КНП «ПЛІЛ» ПМР» у зв`язку з отриманими травмами, попередній діагноз закритий перелом кісток носу.

Копія виписного епікризу, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні в оталарингологічному відділенні КНП «ПЛІЛ» ПМР» з 23.06.2021 року по 30.06.2021 року, заключний діагноз закритий перелом кісток носу зі зміщенням, проведено оперативне лікування, встановлено моделюючу гіпсову пов`язку.

Висновок експерта №280 від 20.08.2021 року за результатами проведеного судово-медичного дослідження потерпілої ОСОБА_5 , у якої були виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням уламків та гематоми обличчя, які утворились по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я впродовж шести днів, але не більше як три тижні (21 день). Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, потерпілій ОСОБА_7 було спричинено не менше однієї травматичної дії в область носу, можливо від одного удару головою, давність утворення тілесних ушкоджень може відповідати 20.06.2021 року.

Висновок експерта №281-Д від 20.08.2021 року, згідно якого, враховуючи характер тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_5 , їх локалізацію, вони могли утворитись, як вказує потерпіла ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту.

Висновок експерта №282-Д від 20.08.2021 року, відповідно до якого експерт підтвердив можливість утворення виявлених у потерпілої ОСОБА_5 тілесних ушкоджень при механізмі, який був показаний свідком ОСОБА_10 під час проведення з нею слідчого експерименту.

Протокол проведення слідчого експерименту від 19.07.2021 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 , перебуваючи на місця вчинення кримінального правопорушення показала на статисті механізм отримання нею 20.06.2021 року тілесних ушкоджень в результаті удару головою обвинуваченим ОСОБА_3 в область обличчя.

Протокол огляду місця події від 09.09.2021 року, відповідно до якого місцем вчинення кримінального правопорушення є асфальтована стежка біля спортивного майданчика ЗОШ №16 м.Павлограда, де 20.06.2021 року обвинувачений ОСОБА_3 вдарив головою в обличчя потерпілу ОСОБА_5 . Ніяких слідів кримінального правопорушення під час огляду не було виявлено.

Протокол проведення слідчого експерименту від 16.08.2021 року за участі свідка ОСОБА_11 , яка, перебуваючи на місці вчинення кримінального правопорушення, відтворила механізм спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 в результаті удару головою.

Рапорт поліцейського від 20.06.2021 року, згідно якого 20.06.2021 року о 21.02 годині надійшло до поліції повідомлення від фельдшера бригади ШМД ОСОБА_9 про те, що під час здійснення за викликом про побиття ОСОБА_5 та її доставки до лікарні колишній чоловік ОСОБА_3 перешкоджає цьому.

Рапорт поліцейського від 20.06.2021 року, відповідно до якого 20.06.2021 року о 21.46 годині до поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що в міській лікарні №4 колишній чоловік ОСОБА_3 намагається витягнути заявника з кабінету травпункту лікарні.

Представником потерпілої в судовому засіданні були надані отримані з Павлоградського РВП довідка та лист про результати звернення потерпілої ОСОБА_5 за фактом порушення 07.11.2021 року ОСОБА_3 заборонного припису, постановку ОСОБА_3 на профілактичний облік як особи, яка вчинила домашнє насильство.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що під час словесного конфлікту з потерпілою він випадково завдав удару головою в обличчя останньої під час чхання, а виявлений перелом кісток носу у потерпілої утворився ще в 2010 році, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_3 , а також з показаннями потерпілої, свідків, та з іншими доказами - зокрема, дослідженими судом протоколами слідчих дій, документами та висновками експертів, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що вказані показання обвинуваченого є способом захисту останнього від висунутого обвинувачення у вчиненні кримінального проступку та намагання ухилитись від кримінальної відповідальності за скоєне, а показання потерпілої, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є належними, достатніми та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.

Вказані показання обвинуваченого були спростовані в судовому засіданні показами потерпілої ОСОБА_5 , яка показала, що під час словесного конфлікту обвинувачений умисно потягнув її на себе, тримаючи за руку, та вдарив лобом в область перенісся, від чого вона впала на землю, та в неї розпочалась кровотеча. Її показання були підтвердженні в судовому засіданні свідком ОСОБА_8 , яка також вказала на цілеспрямовані та умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 під час словесного конфлікту з потерпілою та спричинення саме удару головою. Аналогічні покази потерпіла ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_8 надавали під час проведення слідчого експерименту за їх участі на місці кримінального правопорушення. Можливість утворення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень за механізмом, вказаним потерпілою та свідком ОСОБА_8 , підтвердив експерт за результатами проведення додаткових судово-медичних експертиз та дослідженні слідчих експериментів за участі вказаних учасників кримінального провадження. Вказані показання потерпілої та свідка є логічними, послідовними, збігаються з іншими доказами кримінального провадження, тому покладені в основу під час ухвалення вироку.

Ствердження обвинуваченого про те, що перелом кісток носу у потерпілої утворився в 2010 році, були спростовані в суді висновком судово-медичної експертизи, відповідно до якої експерт зазначив, що вказаний перелом кісток носу зі зміщенням уламків та гематоми обличчя у ОСОБА_5 утворився по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область, від не менше однієї травматичної дії в область носу, можливо від одного удару головою, давність утворення тілесних ушкоджень може відповідати 20.06.2021 року. Висновок експерта не є заздалегідь обов`язковим належним та допустимим доказом. Вказані дії обвинуваченого були доведені показаннями потерпілої та свідка. Тому і знайшли своє відображення в обвинуваченні, яке суд вважає доведеним.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані.

При призначенні покарання, у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії кримінальних проступків, ступінь негативних наслідків, думки потерпілої, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Обставин, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Обставинами, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення повторно та вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, думки потерпілої, яка сподівається на справедливе покарання, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, відсутності каяття з боку ОСОБА_3 , відношення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, подальша поведінка обвинуваченого, а саме перешкоджання під час надання медичної допомоги потерпілій, висловлювання погроз, відсутності пом`якшуючих покарання обставин, наявності декількох обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише при призначені реального покарання у вигляді арешту та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Підстави для застосування ст.ст. 69, 75, 76 КК України відсутні.

Стаття 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, що також закріплено в ч.2 ст.65 КК України

Визначене судом покарання буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також здатним сприяти виправленню ОСОБА_3 та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Потерпілою ОСОБА_5 в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в розмірі 57645 гривень. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_5 зазначила, що після отримання тілесних ушкоджень в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_3 вона звернулась за медичною допомогою. Було проведено оперативне втручання по відновленню кісток носу, на стаціонарному лікуванні вона провела 7 днів, в подальшому протягом п`яти днів вона носила гіпсову пов`язку, амбулаторно лікувалась на протязі тижня. У зв`язку з викладеним вона була вимушена приймати ліки. Загалом на лікування нею було витрачено 2645 гривень. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що в момент отримання тілесних ушкоджень перенесла фізичний біль, пережила емоційний стрес, була вимушена змінити своє життя. Моральна шкода оцінена потерпілою у розмірі 50000 гривень. На правову допомогу захисника загалом було витрачено 5000 гривень.

У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

В якості підтвердження завданих матеріальних збитків потерпілою суду надані квитанції та їх копії про сплату вартості придбаних для лікування медичних препаратів загалом у сумі 2645 гривень. Зазначені письмові докази є належними за кримінальним провадженням, тому судом враховані при визначені завданих матеріальних збитків на лікування потерпілої, доведена сума витрат на лікування потерпілої становить 2645 гривень.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин і в результаті його дій потерпілій ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду загалом в сумі 2645 гривень, що підтверджується матеріалами провадження, а також, враховуючи наявність правових підстав, передбачених ст.1166 ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, суд дійшов висновку, що такі цивільні позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені документально і підлягають задоволенню саме у вказаному розмірі у відповідності ст. 127-129 КПК України, шляхом стягнення з обвинуваченої.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка їх спричинила у разі її винуватості.

Відповідно п.2 ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» у пункті 9 орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Враховуючи конкретні обставини провадження, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_5 , необхідність оперативного втручання, час, протягом якого вона знаходилась на лікуванні, наслідки завданих тілесних ушкоджень, матеріальний стан сторін, а також суд враховує принцип розумності і справедливості, і з урахуванням всього цього вважає можливим стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , як винної особи, яка завдала тілесних ушкоджень потерпілій, на користь останньої моральну шкоду у сумі 15000 гривень.

Крім того, потерпілою ОСОБА_5 заявлено вимоги про стягнення з обвинуваченої витрат на правові послуги у розмірі 5000 гривень. В підтвердження заявлених вимог суду наданий договір на надання послуг адвоката від 05.10.2021 року, укладений між ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 , копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_6 , квитанції до прибуткового касового ордеру№05/10/2021 від 05.10.2021 року на суму 5000 гривень.

Згідно з положеннями статей 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Будь-якого розрахунку вартості робіт позивачем та її представником не надано, в договорі про надання правничих послуг також не доведено обґрунтованість витрат на таку допомогу, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, вартості цих робіт.

Суд вважає, що заявлені потерпілою витрати на правничу допомогу не доведені документально, тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Після набрання вироком законної сили затримати ОСОБА_3 та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для відбування призначеного судом покарання.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 завдану в результаті кримінального правопорушення матеріальну шкоду у розмірі 2645 гривень та моральну шкоду у розмірі 15000 гривень, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1