УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.10.2021 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000169 від 30.06.2021 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 КК України

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна Слідчим управлінням ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000169 від 30.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Відомості до ЄРДР внесені на підставі звернення ОСОБА_6 від 30.06.2021 щодо сприяння службових осіб Держприкордонслужби та Держмитслужби України у контрабандному переміщення товару на митну територію України за допомогою суден «Mriya» (ІМО 9109811, прапор Україна), «Desna», (IMO 8331510, прапор України) та «Django» (MMSI 272739000, прапор Україна).

У ході досудового розслідування установлено, що службові особи правоохоронного органу Південного регіонального управління Держприкордонслужби та Одеської митниці Держмитслужби України, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах інших осіб, вчиняють дії щодо безперешкодного переміщення через митний кордон України паливно-мастильних матеріалів, що перевозяться на суднах «Mriya» (ІМО 9109811, прапор Україна), «Desna», (IMO 8331510, прапор України) та «Django» (MMSI 272739000, прапор Україна), з приховуванням товару від митного контролю, без сплати належних митних зборів та платежів у повному обсязі, що спричиняє тяжкі наслідки державному бюджету України.

Надалі, 16.09.2021 слідчими другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва оглянуто будівлі та споруди ТОВ «Агенція Трайтон Сервіс Стивідоринг», що знаходяться за адресою: м. Ізмаїл, вул. Нахімова, 296а.

Проведеним оглядом, у тому числі фізичним оглядом резервуарного парку із застосуванням спеціального обладнання (пристрій для вимірювання висоти стовпу нафтопродуктів Hartwig), проведеного технологом товариства під відеозапис у присутності учасників слідчої дії установлено, що станом на 16.09.2021 у резервуарах терміналу заходилось 94 тони дизельного пального (1,1 % від максимального об`єму у резервуарах).

Аналогічні відомості про обсяг нафтопродуктів зафіксовано за допомогою Системи автоматичного дистанційного контролю «САДКО», якою обладнані резервуари.

Поряд з цим, згідно відомостей ГУ ДПС в Одеській області, що надано на запит органу досудового розслідування, станом на 16.09.2021 у резервуарах терміналу повинно зберігатись близька 1 800 тондизельного пального (в 20 разів більше, ніж фактично).

Тобто, при наданні відомостей до ГУ ДПС керівництвом товариства умисно не подано достовірні відомості про реальні обсяги реалізованого підакцизного товару дизельного пального, та не зазначено відповідні відомості у деклараціях акцизного податку, який фактично до державного бюджету не сплачено.

У той же час, співробітниками управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеський області належний контроль за сплатою акцизного податку та перевірки залишків підакцизного товару не здійснено.

З метою доведення дійсних обсягів реалізованого товариством підакцизного товару у ході проведення огляду виявлено та вилучено прибутково-облікову документацію щодо обліку та відпуску пального з терміналу за 2021 рік, а саме:

- папка чорного кольору, у якій містяться: документи щодо прибуття та відгрузки товарів, що ввозились ТОВ «Транснафтаоіл», а саме бензину, у період березень-грудень 2021 року у кількості 6 арк.; документи прибуття та відгрузки товарів, що ввозились ТОВ «КОВ КОМЕРС», а саме дизельного пального, у період травень-грудень 2021 року у кількості 62арк., загалом у папці документи на 68 арк;

- папка темно-зеленого кольору, у якій містяться документи щодо прибуття та відгрузки товарів, що ввозились ТОВ «Транснафтаоіл», а саме дизельного пального, у період березень-вересень 2021 року у кількості 641арк.;

- копії градуювальної таблиці Резервуару № 3 ТОВ «Агенція Трайтон Сервіс Україна» на 10 арк.

У ході досудового розслідування з метою збереження та запобігання знищення вилученого майна виникла необхідність у накладенні арешту на нього з огляду на наступне.

Так, вилучена прибутково-видаткова документація підтверджує факт здійснення товариством «Агенція Трайтон Сервіс Україна» господарських операцій щодо реалізації підакцизних товарів (бензину та дизельного пального) без належного відображення таких операцій у податкових накладних та деклараціях, у тому числі у акцизних накладних, що мало наслідком несплату відповідних платежів (акцизу).

Крім того, зазначена документація доведе або спростує факт неналежного контролю за сплатою акцизного податку та перевірки залишків підакцизного товару у резервуарному пару ТОВ «Агенція Трайтон Сервіс Україна» службовими особами Управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеський області.

Копії градуювальних таблиць резервуару № 3 підтвердять обсяги пального, вимірювання якого здійснено у зазначеному резервуарі 16.09.2021 у ході проведення огляду.

Крім того, зазначені вище документи мають на собі інформацію про виконавців, дати їх виконання, дати прийняття рішень, тобто містять інформацію, що має значення для досудового розслідування, та, як наслідок, є доказами та підлягають арешту.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись, що клопотання необґрунтоване.

Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думки сторін, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Положеннями ст. 2, ст.7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, слідчим під час складання клопотання не було дотримано вимог ч.2 ст.171 КПК України, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути таке клопотання по суті.

Так, в порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна належним чином не обґрунтовано наявність підстав та необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Зокрема, згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З поданого клопотання вбачається, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

В даному клопотанні слідчий зазначає, що вилучені речі та документи мають суттєве значення по кримінальному провадженню та є речовими доказами по їх суті.

Разом з тим, будь-яке обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення, зокрема перевірити факт відповідності такого майна категорії речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), дане клопотання не містить.

Зокрема, до клопотання не долучена постанова слідчого про визнання тимчасово вилучених документів речовими доказами.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000169 від 30.06.2021 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1