Номер провадження:1-в/521/754/21
ПОСТАНОВА

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
16 грудня 2021 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 здійснив судовий контроль за дотриманням прав свобод та інтересів окремої категорії раніше судимих осіб, в порядку Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року, у відношенні засудженого:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, працював слюсарем у трамвайному депо, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, засудженого 15.07.2020 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК до позбавлення волі строком на 4 роки.
Сторони, які приймали участь, з боку захисту: засуджений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_4 ; інші учасники, які приймали участь у судовому розгляді: представник ДУ «ОВК (№ 14)» ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується постановою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Судом проводився розгляд подання начальника ДУ «ОВК(№14)» про встановлення адміністративного нагляду у відношенні засудженого ОСОБА_3 .
Подання розглядалось за ініціативою начальника ДУ «ОВК(№14)».

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
З подання вбачається, що ОСОБА_3 засуджений 15.07.2020 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК до позбавлення волі строком на 4 роки.
За період відбування покарання ОСОБА_3 характеризується негативно. На виробництві установи не працевлаштований. До дисциплінарної відповідальності притягувався 8 разів. У реалізації програм диференційованого виховного впливу участі не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

На підставі викладеного, начальником ДУ «ОВК(№14)» подано подання про встановлення адміністративного нагляду у відношенні засудженого ОСОБА_3 .
3.Позиції сторін та інших учасників судового розгляду.
Представник колонії підтримав подання начальника ДУ «ОВК(№14)».

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання установи покарань, вважає подання не законним та необґрунтованим. Підстав вважати, що ОСОБА_3 є особою яка потребує державного контролю після звільнення та небезпечна для суспільства, не має і установою покарань такі факти не доведені.

Засуджений підтримав думку свого захисника, просив не застосовувати адміністративний нагляд.

4.Мотиви, з яких суд виходив при винесені постанови, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.
Вивчивши клопотання та надані адміністрацією установи документи, вислухавши думку представника колонії, засудженого та захисника, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання частково, з наступних підстав.

У даному провадженні суду потрібно було з`ясувати єдине питання: чи потребує особистість ОСОБА_3 додаткового контролю з боку держави, після звільнення з місць позбавлення волі?

Обставини які встановлені судом, свідчать про наступне.

ОСОБА_3 засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, що відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжкого злочину. З наданої характеристики вбачається, що під час відбування покарання ОСОБА_3 не бажав стати на шлях виправлення, до дисциплінарної відповідальності притягувався 8 разів. У реалізації програм диференційованого виховного впливу участі не приймав. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагнув.

Загально відомо, що виправлення це такий стан особи, за яким у майбутньому не доведеться очікувати вчинення особою нових правопорушень. Пізнати та зрозуміти особу можливо лише за її вчинками. Навіть при умові, що інститут виправних установ не повній мірі може забезпечити розумне виховання та виправлення, особа повинна самостійно прагнути до змін в собі, в своїх думках та своїй душі. Якщо вона не погоджуючись з правовою позицією адміністрації установи, впевнено та послідовно порушує встановлені правила, показуючи свою незгоду з загальноприйнятими правилами, вона протиставляє себе не тільки таким загальним правилам, а і кожній людині, яка не мислить так як він.

Система стягнень і заохочень створена в установах виконання покарань, і направлена на виявлення в людині здатності к критичній оцінці себе та своїх вчинків у соціумі. Вона не призвана задля пригнічення особистості чи стримування його особистого потенціалу. Її мета створення рівних умов відбування покарання для всіх. Така система, є необхідною вже для людей, які порушили встановлені у суспільстві норми. Знаходячись в умовах ізоляції, особа вже не має вибору та зобов`язана виконувати встановлені правила і обмеження, що очевидно повинно позитивно впливати на особистість.

Натомість у даному випадку, можливо переконатись, що ОСОБА_3 не бажає змінити своє ставлення до встановлених правил. Нехтуючи правилами в установі виконання покарань, не має розумних підстав для думки, що після звільнення, останній буде виконувати встановлені у суспільстві правила поведінки.

Не погоджується суд і з доводами захисту, що особа в 41 рік повинна самостійно вирішувати, чи приймати їй участь у суспільному житті колонії, чи ні та приймати участь у програмах диференційного виховного впливу, чи ні. Такі програми створені не для співробітників колонії, а саме для осіб які відбувають покарання. Соціальне життя може існувати лише завдяки загальній, суспільній, безкорисливій праці, яка буде направлена на благо спільноти або певної громади. Відсутність таких соціальних дій у будь-якій формі та будь-які за змістом і призводять до руйнування, як загальновизнаних цінностей життя, так і загалом суспільства. Якщо особа не приймала участі в таких соціальних програмах у звичайному житті, він повинен критично оцінити таке ставлення до життя і в умовах ізоляції привчитись до суспільно корисної праці, в тому числі шляхом участі у програмах диференційованого виховного впливу.

Відсутність працевлаштування в колонії, відсутність жодних заохочень, порушення встановлених в установі правил, свідчить про певні стійкі погляди на життя у засудженого ОСОБА_3 , які для суду є показником відсутності бажання стати на шлях виправлення та саме головне, критично оцінити своє життя і дії в суспільстві.

Загально відомо із вимог спеціального закону, що адміністративний нагляд це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.

Адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб: засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства /п. «б» ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року (із змінами та доповненнями/.

Відповідаючи на поставлене вище питання, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_3 є особою яка потребує додаткового контролю з боку держави, після звільнення з місць позбавлення волі. Обставини встановлені судом та викладені вище свідчать про те, що ОСОБА_6 потребує тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за його поведінкою з метою запобігання вчиненню злочинів.
Обмеження, які будуть покладені судом на особу, не будуть занадто складними обтяженнями для особи в повсякденному житті, а лише профілактично забезпечать суспільство від ітераційної протиправної поведінки особи та певним чином будуть стримуючим заходом для самого ОСОБА_3 під час ресоціалізації.
Суд вважає за необхідне частково задовольнити подання установи та встановити обмеження у вигляді явки на реєстрацію до територіального відділу Національної поліції за місцем мешкання один раз на місяць, що надасть можливість останньому працювати і забезпечувати свою сім`ю матеріальними і побутовими потребами. В іншій частині подання підлягає задоволенню.

При винесені постанови, суд керується п. «б» ст. 3, ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року (із змінами та доповненнями).

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.
Подання начальника ДУ «ОВК (№14) про встановлення адміністративного нагляду у відношенні засудженого ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Встановити у відношенні засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративний нагляд за місцем проживання, строком на 12 (дванадцять) місяців, а також обмеження, передбачені ст. 10 вказаного Закону:

1. Заборона виходу з будинку /квартири/ за місцем мешкання з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин.

2.Заборона перебування у торгових точках, де продаються спиртні напої на розлив.

3. З`являтись на реєстрацію в територіальний відділ Національної поліції за місцем постійного мешкання один раз на місяць.

4.Заборона виїзду за межі населеного пункту за місцем мешкання без дозволу територіального відділу Національної поліції.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Постанова суду, може бути оскаржена, через суд, який постановив судове рішення, протягом семи днів з дня її оголошення, а особам, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення

С У Д Д Я: ОСОБА_7 Гарський