В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження за № 0000138 від 26 березня 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Кіровограда, освіта професійно-технічна, не працюючої, заміжньої, не має на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей, інвалідності не має, не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участі прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи продавцем продовольчих товарів супермаркету «VARUS-12», близько 21:55 години 18.02.2021, разом з іншим продавцем - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на своєму робочому місці, а саме в приміщенні супермаркету «VARUS-12» ТОВ «Омега» розташованого за адресою: мкрн. 5-й Зарічний, 11К в Покровському районі м. Кривого Рогу.

В цей час, на ґрунті тривалої особистої неприязні, ОСОБА_3 почала виказувати претензії з приводу дотримання ОСОБА_5 трудової дисципліни, при цьому висловлюватися на її адресу словами нецензурної лайки. Внаслідок чого між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виникла сварка, в ході якої у останньої виник злочинний умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Близько 21:57 години 18.02.2021 ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні торгівельної зали супермаркету «VARUS-12» TOB «Омега» розташованого за адресою: мкрн. 5-й Зарічний, 11К в Покровському районі м. Кривого Рогу, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, нанесла одного удару лівою долонею в ділянку голови ОСОБА_5 справа. Одразу після цього, ОСОБА_3 , заштовхала потерпілу до приміщення холодного цеху, де продовжила свої злочинні дії, а саме декілька разів, утримуючи за плечі руками, штовхнула ОСОБА_5 назад, внаслідок чого остання вдарилася головою об тверду поверхню холодильної шафи та стіни. Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинила потерпілій фізичного болю та завдала тілесні ушкодження у вигляді гематоми волосяної частини голови, струсу головного мозку ускладненого стійким цефалічним вестибуло-вегетативним, вираженим астено-невротичним синдромом, післятравматичною нейропатією 2-ї гілки трійчастого нерву праворуч, які, відповідно до висновку експерта № 509 від 21.04.2021 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

Після чого, ОСОБА_3 , у зв`язку з прибуттям на місце скоєння кримінального правопорушення інших працівників вказаного супермаркету - припинила свої дії, а потерпіла - покинула приміщення.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнала повністю, погодившись з кваліфікацією вчиненого нею діяння, щиро розкаялася та пояснила, що дійсно 18 лютого 2021 року близько 22:00 год. за місцем її роботи, а саме в приміщенні торгівельної зали супермаркету «VARUS-12» TOB «Омега» розташованого за адресою: мкрн. 5-й Зарічний, 11К в Покровському районі м. Кривого Рогу відбувся конфлікт муж нею та потерпілою ОСОБА_5 в процесі якого вона нанесла тілесні ушкодження потерпілій, а саме вдарила рукою потерпілу в обличчя та декілька разів штовхнула потерпілу. Зазначила, що фактично конфлікт був спровокований потерпілою ОСОБА_5 . Поданий потерпілою цивільний позов вона визнає частково.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що працювала в супермаркеті «VARUS-12» TOB «Омега» розташованого за адресою: мкрн. 5-й Зарічний, 11К в Покровському районі м. Кривого Рогу з обвинуваченою ОСОБА_3 . З обвинуваченою були неприязні відносини. 18 лютого 2021 року вона перебувала на робочому місці та орієнтовно в 22:00 год. до неї підійшла обвинувачена ОСОБА_3 , яка нічого не пояснюючи нанесла їй удар своєю рукою в обличчя, після чого заштовхала її до приміщення холодного цеху де продовжила наносити удари, при цьому декілька разів штовхала її та вона вдарилася головою об стіну та холодильник. Тільки після того, як до приміщення, де відбувався конфлікт, зайшли їх співробітники, обвинувачена припинила наносити їй удари. Після конфлікту вона вийшла на вулицю та викликала поліцію і швидку медичну допомогу. В зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень обвинуваченою вона перебувала на стаціонарному лікуванні. Після вчинення відносно неї кримінального правопорушення, вона перебувала в стресовому стані, переживала за своє здоров`я, крім цього боялася перебувати на вулиці. В зв`язку з даним кримінальним правопорушенням вона втратила роботу, зазнала матеріальної та моральної шкоди. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, допитавши обвинувачену та потерпілу, дослідивши надані сторонами кримінального провадження письмові докази, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та вважає що, її вина знайшла своє повне доказове підтвердження сукупністю зібраних та досліджених в ході судового слідства доказів, які є на думку суду у повній мірі обґрунтованими, належними та допустимими, так вина обвинуваченої ОСОБА_3 , в скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, окрім повного визнання своєї вини самою обвинуваченою, також підтверджується дослідженим в судовому засіданні за участю сторін даного кримінального провадження відеозаписом, що знаходиться на USB флеш-накопичувачі марки Transcend 2.0 16 Gb, що виданий ТОВ «Омега» з камер відеоспостереження, відповідно до якого зафіксовано конфлікт між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , в процесі якого обвинуваченою ОСОБА_3 було нанесено тілесні ушкодження потерпілій.

При визначенні обсягу доказів в даному кримінальному провадженні сторони судового розгляду, а саме прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , представник потерпілої ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник обвинуваченої ОСОБА_7 не наполягали на дослідженні інших матеріалів даного кримінального провадження, а також вважали за недоцільне проводити допит свідків.

Відповідно, дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 винувата у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч.1 ст.122 КК України за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченій, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженої та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким кримінальним правопорушенням, особу винної, яка є раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувала, та не перебуває, заміжня, утриманців не має, обставинами що пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття, обставин що обтяжують покарання обвинуваченої судом не виявлено.

Судом також враховано досудову доповідь складену відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній.

З врахуванням вищевказаних обставин суд прийшов до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 , слід обрати покарання, достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, та беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченої ст.75,76 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду її виправлення можливе без реального відбування покарання.

На переконання суду саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлені.

Щодо заявленого цивільного позову судом встановлено.

Потерпіла ОСОБА_5 подала суду цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння кримінального правопорушення, в якій просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на її користь 7397,28 грн. матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди. Крім цього просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Вирішуючи даний цивільний позов по суті слід зазначити наступне.

В ч. 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 7397 гривень 28 копійок слід задовольнити у повному обсязі на підставі ст. 1166 ЦК України, оскільки факт спричинення матеріальної шкоди потерпілій з вини обвинуваченої знайшов своє повне доказове підтвердження сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, потерпілою до матеріалів справи долучено виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 3529/164 на ім`я потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якої в період з 19.02.2021 по 13.03.2021 остання перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізька міській клінічній лікарні №2»КМР». Даною випискою встановлено відповідний діагноз та підтверджується проведене лікування із призначенням відповідних медикаментів.

Крім цього, поданий ОСОБА_5 цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підтверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій про придбання медикаментів в період з 19 лютого 2021 року по 01 березня 2021 року на загальну суму 6 970,28 грн., тобто в період перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні. А також квитанцією від 19 березня 2021 року про оплату проведення СМЕ в розмірі 432 грн.

Перебування потерпілої на лікуванні також підтверджується листком непрацездатності серія АДЮ №576795 та довідкою № 217 про надання медичної допомоги від 19 березня 2021 року, що видані потерпілій ОСОБА_5 та долучені до матеріалів справи.

На думку суду сума спричиненої матеріальної шкоди підтверджена у повному обсязі належними та допустимими доказами.

Що стосується цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 , моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень суд зазначає.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

На думку суду, факт спричинення моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження при розгляді даного кримінального провадження. Вказані обставини підтверджуються отриманими потерпілою тілесними ушкодженнями та фізичний біль від отриманих травм, що завдані обвинуваченою ОСОБА_3 . Перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні, що підтверджується матеріалами справи, зокрема листком непрацездатності серія АДЮ №576795, випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 3529/164 та довідкою про надання медичної допомоги № 217 від 19.03.2021, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_5 , проходила тривале лікування в умовах стаціонару, зазнаючи незручностей, що пов`язано з тимчасовою непрацездатністю та змушена була переносити біль через отримані травми в результаті не могла працювати та отримувати дохід від своєї праці, таким чином суд вказує на те, що змінився звичний спосіб життя потерпілої ОСОБА_5 . Визначаючи суму моральної шкоди, яку слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 та з врахуванням всіх встановлених обставин даного кримінального правопорушення, характер та кількість нанесених ушкоджень, обставини в яких відбувся конфлікт, суд вважає, що з обвинуваченої ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_5 у відшкодування спричиненої винними діями моральна шкода у повному обсязі в розмірі 20 000 грн. Саме така сума є на думку суду достатньою та співрозмірною зі ступенем понесених потерпілою моральних страждань, що спричинені внаслідок неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_3 .

Що стосується цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. слід зазначити наступне.

Між потерпілою ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 26 березня 2021 року укладено договір про надання правової допомоги. Крім цього позивачем надано суду розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 14 липня 2021 року відповідно до якого адвокатом ОСОБА_6 на виконання укладеного з потерпілою ОСОБА_5 договору від 26 березня 2021 року було надано правову допомогу за яку потерпіла ОСОБА_5 сплатила адвокату ОСОБА_6 кошти в сумі 10 000грн.

Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно із положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до статті 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором.

Відповідного до п. 4.2. розділу 4 договору про надання правової допомоги від 26 березня 2021 року, що долучений до матеріалів справи, вартість юридичних послуг, що надаються на умовах цього Договору, зазначаються Сторонами у додатку №1 до Договору.

Слід зазначити, що до матеріалів справи не було долучено Додатку №1 до укладеного між потерпілою ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 26 березня 2021 року де встановлено, зокрема розмір винагороди адвоката.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Крім цього позивач не надав суду детальних та конкретизованих розрахунків витрат, що підтверджують обсяг з вказанням витрат часу та вартості наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Не подання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18, провадження № 61-13573св19.

За таких обставин витрати потерпілої ОСОБА_5 на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню.

На досудовому розслідуванні щодо обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 7397 (сім тисяч триста дев`яносто сім) грн. 28 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 (двадцять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Речовий доказ: USB флеш-накопичувач марки Transcend 2.0 16 Gb , що знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000138 від 26 березня 2021 зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1