УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0004573 від 17.05.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

27 липня 2021 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0004573 від 17.05.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0004573 від 17.05.2019, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000, із забороною розпорядження, без заборони використання такого приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають, яка зі свого боку на праві власності належить ОСОБА_7 .

Однак, такий арешт майна заявник вважає необґрунтованим, безпідставним, таким, що явно порушує справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням кримінального провадження, та таким, що підлягає безумовному скасуванню, а також таким, в якому відпала потреба.

Заявник вказує у клопотанні на те, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004573, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

За версією органу досудового розслідування, у ході досудового розслідування встановлено факт незаконного заволодіння невстановленими особами об`єктом нерухомого майна: а саме квартирою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000.

Заявник адвокат ОСОБА_3 звертає увагу, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004573 спливав 17.11.2020. Разом з тим, 02.11.2020 постановою слідчого було закрито вищевказане кримінальне провадження, а 04.01.2021 прокурором у кримінальному провадженні постанову слідчого про закриття кримінального провадження було скасовано. В подальшому ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2021 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004573 продовжено на 6 місяців, тобто до 19.07.2021. У свою чергу, станом на 26.07.2021 стороною обвинувачення строк досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні не продовжено та на даний час судом не прийнято відповідного рішення, а отже наявні підстави для закриття кримінального провадження, та скасування арешту майна ОСОБА_7 .

Разом з тим, заявник зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004573 триває з 17.05.2019, тобто вже більше двох років, а арешт на майно ОСОБА_7 накладений 16.09.2019, при цьому, ОСОБА_7 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи все зазначене вище, заявник вважає, що майно, на яке накладено арешт, не відповідає критеріям, вказаним в ст.ст. 170, 98 КПК України, а тому його клопотання підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0004573 від 17.05.2019, підлягає скасуванню.

Заявник адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів у ньому наведених та просив задовольнити. Вважав, що потреба в арешті на даний час відсутня. Вказав, що арешти на інше майно, накладені вказаною ухвалою слідчого судді, було скасовано.

Слідчий ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна. Стверджував, що приміщення, питання про скасування якого вирішується, отримано на підставі підроблених документів.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що досудове розслідування кримінального провадження №0004573 наразі триває, а потреба в арешті майна не відпала. Просив долучити до справи відповідні матеріали кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо скасування арешту майна, вважаючи, що підстави для цього відсутні.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно (справа №761/40451/19, провадження №1-кс/761/27716/2019) в 1-му томі, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004573, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0004573 від 17.05.2019, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року, арешт на квартиру АДРЕСА_1 накладався з метою забезпечення збереження речових доказів.

В подальшому 02.11.2020 постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 кримінальне провадження №0004573 від 17.05.2019 закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України.

04.01.2021 прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 скасовано постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0004573 від 17.05.2019.

Разом з тим, слідчим суддею на даній стадії досудового розслідування не отримано даних на підтвердження того, що вказане нерухоме майно відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Крім того, додаткових доказів чи документів, які б свідчили про те, що квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000 набута кримінально-протиправним шляхом, є знаряддям кримінального правопорушення, зберегла на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчому судді не надано.

Отже, викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000, на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами доданими до клопотання та заявником в судовому засіданні.

Крім того слідчому судді не наведено додаткових переконливих доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Також, слідчий суддя звертає увагу й на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом часу ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_7 належним їй майном на підставі зазначених обставин, оскільки заявником доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 17 травня 2019 року, питання про арешт нерухомого майна вирішено ухвалою слідчого судді від 16 жовтня 2019 року, в той час як на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст.174 КПК України, власник арештованого майна не набув жодного процесуального статусу, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власності ОСОБА_7 на таке майно.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0004573 від 17.05.2019, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0004573 від 17.05.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0004573 від 17.05.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0004573 від 17.05.2019, а саме на:

квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 08 жовтня 2021 року о 08 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1