Номер провадження 1-кс/756/117/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2022 року м.Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача ВД Оболонського УП ГУ НП в м. Києві від 29 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001360, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2021 року представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову дізнавача відділу дізнання Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 29 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001360. В обґрунтування поданої скарги зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без урахування зміни прокурором правової кваліфікації з ч. 1 ст. 125 на ч. 2 ст. 397 КК України, тому просить її скасувати.
Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 31 грудня 2021 року справу передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .
В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися, повідомлялися належним чином засобами електронного зв`язку.
Від в.о. керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без участі прокурора.
Надано витребувані матеріали кримінального провадження № 0001360.
Представник скаржника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 надав до канцелярії суду заяву про розгляд скарги без його участі на задоволенні скарги наполягав.
Враховуючи, що судом вжито необхідних та достатніх заходів, задля належного сповіщення сторін, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду скарги у відсутність осіб, які належно повідомлені про час та місце проведення судового засідання.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь в судовому провадженні.
Слідчий суддя, дослідивши скаргу та матеріали подані в її обґрунтування, матеріали кримінального провадження 0001360 відомості про яке внесено до ЄРДР 09 квітня 2021 року, в яких відсутня оскаржувана постанова про закриття провадження, приходжу до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення поданої скарги.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Статтею 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення, слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Крім того, згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Також у ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Як видно до матеріалів скарги подано постанову дізнавача ВД Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 29 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001360 від 09 квітня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Однак, при дослідженні матеріалів кримінального провадження № 0001360 слідчим суддею встановлено, що в матеріалах справи відсутній текст оскаржуваної постанови дізнавача.
Також слідчим суддею з матеріалі кримінального провадження встановлено, що постановою прокурора Оболонської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_8 від 03 червня 2021 року скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 09 квітня 2021 року.
Постановою прокурора Оболонської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_8 від 03 червня 2021 року змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення № 0001360 від 09 квітня 2021 року за ч.1 ст.397 КК України та повернуто матеріали для проведення досудового розслідування.
Отже, на підставі досліджених доказів приходжу до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження № 0001360 від 29 жовтня 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України прийнята дізнавачем без урахування постанови прокурора від 03 червня 2021 року про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення на ч.1 ст. 397 КК України, а тому її мотиви не відповідають фактичним обставинам справи, та прийнята постанова підлягає скасуванню.
Слідчий суддя, аналізуючи доводи особи, що подала скаргу в частині предмету оскарження, про невмотивованість прийнятого рішення невідповідність положенням КПК України рішення слідчого про закриття провадження, враховує наступне.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Із норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
Із положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Слідчим суддею досліджено оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, в мотивувальній частині якої дізнавач дійшов висновку про відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, з огляду на відсутність заяви приватного обвинувачення, закрила провадження у справі за відсутності складу кримінального правопорушення. Проте, не враховано, що постановою прокурора від 03 червня 2021 року змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 1 ст. 397 КК України.
Суд приходить до переконання, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, крім вищезазначеного, не мотивована, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто суб`єктом оскарження не надано обґрунтовані відповіді на питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Тобто, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року /ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України/.
За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова дізнавача ОСОБА_7 від 29 жовтня 2021 року скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.
Керуючись ст. ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача ВД Оболонського УП ГУ НП в м. Києві від 29 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001360, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2021 року - задовольнити.
Скасувати постанову дізнавача відділу дізнання Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 29 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001360 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1