Провадження № 1-кс/643/5112/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.12.2021 м.Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про скасування арешту з майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Московського районного суду міста Харкова клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000586 від 26.02.2021,-

в с т а н о в и в:

До Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , відповідно до якого останній просить скасувати арешт транспортного засобу «Lexus GS 350», 2007 року випуску, номер кузову (шасі) НОМЕР_1 , в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 та ключів від даного автомобіля, що накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 20.05.2021.

В обґрунтування клопотання представником зазначено, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем арештованого майна, та не має відношення до можливого вчинення даного кримінального правопорушення. Арешт автомобіля значно ускладнив життя його сім`ї, та без транспортного засобу родина відчуває значні складнощі з пересуванням, змушена користуватись послугами таксі, на що витрачаються чималі кошти. Автомобіль має дуже важливе значення для сім`ї, оскільки малолітній син заявника постійно хворіє на гострі респіраторні хвороби, відвідує дитячий навчальний центр «Smart Land». Окрім цього, ОСОБА_3 працює в Комунальному комплексному позашкільному навчальному закладі «Маріупольский міський Палац естетичного виховання» з 20 листопада 2013 року на посаді керівника «Народного Художнього колективу» ансамблю спортивного бального танцю «Карнавал», є суддею вищої категорії Української спортивної танцювальної спілки, а також постійним арбітром всеукраїнських та міжнародних змагань та конкурсів. Робота пов`язана з дітьми та постійними відрядженнями по всій території України, під час яких заявник використовував саме арештований автомобіль. Вказував що потерпілий у кримінальному провадженні звернувся з заявою до Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області 25.02.2021 року, тобто через три роки після перереєстрації автомобіля. Досудове розслідування здійснюється з лютого 2021 року, однак жодній особі про підозру не повідомлено, що, на думку представника заявника, підтверджує факт того, що обставини справи досі не знайшли свого підтвердження.

Представник важає, що подальше обмеження права власності є недопустимим, а тому у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба. При цьому скасування арешту майна не буде перешкоджати проведенню досудового розслідування, а орган досудового розслідування мав достатньо часу для встановлення усіх обставин, які підлягають з`ясуванню у даному провадженні.

Посилаючись на ст.41 Конституції України, норми Цивільного Кодексу України, позиції Європейського суду з прав людини, Перший Протокол до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, представник наполягав на тому, що арешт порушує право його ОСОБА_3 на приватну власність.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , подане клопотання підтримав, просив задовольнити, при вирішенні даного клопотання також просив розглянути можливість передачі арештованого майна на відповідальне зберігання власнику майна - ОСОБА_3 .
Слідчий ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, зазначав, що автомобіль є речовим доказом в рамках провадження, арешт на майно накладено обґрунтовано, ці обставини перевірялись апеляційною інстанцією. При цьому, арешт майна не втратив своєї актуальності, наразі здійснюється активне досудове розслідування, проводиться судово почеркознавча експертиза. У разі скасування арешту майно може бути пошкоджене, знищене або відчужене третій особі, що унеможливить встановленню істини по справі.
Також, у судове засідання з`явився представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , який проти скасування арешту майна заперечував, вказував, що арешт на майно накладено обґрунтовано, майно є речовим доказом.
На запит суду з Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області надійшли матеріали кримінального провадження №0000586 від 26.02.2021 для їх огляду в судовому засіданні.
Дослідивши матеріали клопотання та надані для огляду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Так, слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000586 від 26.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, за фактом того, що 25.02.2021 до Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_6 відносно невідомого, який вчинив розтрату ввіреного йому автомобіля «Lexus GS350» н.з. НОМЕР_3 , завдавши заявнику матеріального збитку приблизно 20000 доларів США.
У кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлялось.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 20.05.2021 (справа №643/8747/21, провадження 1кс/643/2288/21) клопотання прокурора про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000586 від 26.02.2021 задоволено, накладено арешт на транспортний засіб «Lexus GS 350», білого кольору, 2007 року випуску, номер кузову (шасі) НОМЕР_1 , в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 та ключі від транспортного засобу «Lexus GS 350», білого кольору, 2007 року випуску, номер кузову (шасі) НОМЕР_1 , в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування. Питання щодо зберігання вилученого майна вирішено відповідно до положень ст. 100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.
Слідчий суддя дійшов до висновку, що вищезазначене майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, а тому є необхідним накласти арешт з метою його збереження, відшкодування потерпілому матеріальної шкоди.
З відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Донецькій області (філія ГСЦ МВС) територіальний сервісний центр № 1441 від 01 липня 2021 року вбачається, що відповідно до інформації Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 30.06.2021 автомобіль LEXUSGS 350, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 , 2007 р. виг. зареєстрований за громадянином ОСОБА_3 , 1991 р.н., на підставі договору купівлі продажу №7268/18/000488 від 17.06.2018 року, реєстрація відбулась 19.06.2018 року у ТСЦ № 1441. 26.11.2019 року на даний автомобіль була здійснена перереєстрація при видачі індивідуального номерного знаку НОМЕР_4 .
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абзац 2 ч.1 ст.174 КПК України).

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; доведення, що арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя зауважує, що заперечення щодо необґрунтованості арешту майна досліджувались колегією суддів Харківського апеляційного суду під час розгляду апеляційної скарги на вищезазначену ухвалу слідчого судді, однак не знайшли свого підтвердження. Будь яких інших доводів представником власника майна не наведено, з огляду на що, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на майно накладено обґрунтовано.
Доводи заявника про відсутність потреби у подальшому арешті майна слідчий суддя вважає необґрунтованими. Так, з досліджених матеріалів провадження вбачається, що наразі слідство продовжується, проведений значних обсяг слідчих (процесуальних) дій, окрім цього, проводиться судова експертиза, висновок по якій наразі відсутній. У органу розслідування для проведення ефективного слідства є необхідність у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Доказів, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт, на час розгляду клопотання не надано. Таким чином, у кримінальному провадженні здійснюються активні слідчі дії, арештоване майно є предметом кримінального правопорушення, що розслідується. Транспортний засіб «Lexus GS 350» визнано речовим доказом. Вичерпне коло осіб, через дії яких автомобіль вибув з власності потерпілого ОСОБА_6 , не встановлено, як достименно не встановлені і обставини такого вибуття.
Суд враховує, що заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, а застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження. Досліджені в ході розгляду справи обставини, свідчать про те, що необхідні слідчі дії наразі не проведені, арешт майна та ризики яким він має запобігати не втратили свою актуальність, тому клопотання є передчасним та задоволенню на теперішній час не підлягає.

Щодо клопотання представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про скасування арешту з майна. адвоката ОСОБА_4 про необхідність передачі автомобіля на зберігання ОСОБА_3 суд зауважує, що згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Частиною 1 статті 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170, 174 цього Кодексу.
Зі змісту даної статті вбачається, що клопотання про передачу речового доказу на відповідальне зберігання має розглядати орган досудового слідства.
Частиною 6 ст.100 КПК України передбачений конкретний перелік випадків, коли долю речових доказів вирішує слідчий суддя, питання ж про передачу речових доказів на відповідальне збереження вирішується слідчим.
Керуючись ст.ст. 2, 16, 22, 98, 100, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали оголошено 07.12.2021 о 10:20 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1