ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0004161 від 17.10.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Переяслівська Брюховецького району Кранодарського краю, громадянки України, з середньо-технічною освітою, тимчасово не працюючої, не заміжньої, на підставі статті 89 Кримінального кодексу не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:

11.10.2019 року, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи на території Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна дитяча клінічна лікарня №1», розташованій за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, З37-А, побачила посаджені хвойні дерева. Після повернення до місця свого проживання, у ОСОБА_4 виник корисливий умисел, спрямований на вчинення кримінального правопорушення, а саме таємне викрадення з території вищевказаної лікарні двох хвойних дерев шляхом вільного доступу. В той же день, 11.10.2019 року близько 23:00 години, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, заздалегідь підготувавшись до вчинення кримінального правопорушення, приїхала до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна дитяча клінічна лікарня №1», розташованої за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 337-А, де ОСОБА_4 діючи з прямим, корисливим умислом, спрямованим на вчинення кримінального правопорушення, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, а також усвідомлюючи протиправність та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скористалась тим, що за її діями ніхто не спостерігає та за допомогою заздалегідь підготовленої для вчинення кримінального правопорушення лопати, викопала хвойні дерева, а саме тую смарагд у кількості 1 шт. вартістю 700 гривень та тую у кількості 1 шт. вартістю 700 гривень, які згідно витягу з акту інвентаризаційного опису по зеленим насадженням від 15.10.2019 року належать Комунальному закладу охорони здоров`я «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» та перенесла їх до огорожі вказаної лікарні. Проте, не зважаючи на те, що ОСОБА_4 , цілеспрямовано виконала всі дії, які вважала за необхідними для доведення правопорушення до кінця, розпорядитися викраденим майном за власним розсудом не встигла, оскільки була помічена охоронцем зазначеної вище лікарні та викрита у спробі крадіжки майна з території Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна дитяча клінічна лікарня №1». Тобто, ОСОБА_4 виконала всі дії, які вважала за необхідні для доведення таємного викрадення чужого майна до кінця, заподіявши тим самим своїми злочинними діями Комунальному закладу охорони здоров`я «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» майнову шкоду на загальну суму, яка згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №22741 від 29.10.2019 року складає 1400 грн., проте довести правопорушення до кінця та звернути викрадене майно на свою користь не змогла, з причин, які не залежали від її волі.
На підставі статті 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності представника потерпілого Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» - ОСОБА_5 , який надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю.
Допитана обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у повному обсязі, підтвердила обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаялася, пояснивши, що доповнити їй нічого.
Суд зі згоди прокурора, та обвинуваченої, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачена зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачена буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_4 та кваліфікує її дії за частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

На підставі частини 2 статті 49 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 не може бути звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, адже перебіг давності зупинявся, оскільки особа, що вчинила кримінальне правопорушення ОСОБА_4 ухилялася від суду.

При вирішенні питання про покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого кримінального правопорушення-проступку, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.
Так, ОСОБА_4 в силу статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судима, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштована.
Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Відповідно статті 67 Кримінального кодексу України, обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_4 судом не виявлено.
Згідно частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Тобто, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у межах санкції кримінального правопорушення-проступку, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу, оскільки цей вид покарання буде мати вплив на її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України мета покарання як обвинуваченою, так і іншими особами.
Водночас, суд зазначає, що згідно з приписами статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Відповідно до статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Означена норма Основного закону України визначає загальне правило прямої дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, а також заборону їх зворотної дії, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують саме відповідальність особи (тобто йдеться про злочинність та караність діяння).
Питання дії закону про кримінальну відповідальність у часі врегульовано також статтями 4 та 5 Кримінального кодексу України, положення яких доповнюють одне одного і мають тлумачитися та застосовуватися в їх взаємозв`язку.
Згідно з частиною 2 статті 4 Кримінального кодексу України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до приписів частини 1 статті 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (частина 3 статті 5 Кримінального кодексу України).
Суд враховує, що 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII.
Вказаним Законом внесені зміни до частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України, згідно з якими таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Натомість, на момент вчинення обвинуваченою кримінального проступку, частина 1 статті 185 Кримінального кодексу України передбачала, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Виходячи з вищевказаних приписів чинного законодавства та враховуючи те, що санкцією частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України в редакції, яка діяла на час вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку (11 жовтня 2019 року), передбачалось покарання у виді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а з 1 липня 2020 року, після внесення змін Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 - від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд застосовує положення частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України в редакції, чинній на час вчинення обвинуваченою кримінального проступку.
Цивільний позов Комунальним закладом охорони здоров`я «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» до обвинуваченої не заявлений.
Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню вирішити на підставі статті 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів і документів вирішити на підставі статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної під час досудового слідства судової товарознавчої експертизи №22741 від 29.10.2019 у розмірі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) грн. 00 коп.
Речові докази хвойні дерева, а саме туя смарагд у кількості 1 шт. та туя у кількості 1 шт., які належать та знаходяться на відповідальному зберіганні у Комунальному закладі охорони здоров`я «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» - вважати повернутими потерпілому.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Головуючий: