Справа № 202/8006/21
Провадження № 1-кс/202/7107/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А
30 грудня 2021 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
Прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна - автомобіля «ЗИЛ- 431412» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року клопотання прокурора було повернуто як таке, що не відповідає вимогам статті 171 КПК України.
29 грудня 2021 року прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна повторно.
В своєму клопотанні прокурор просить накласти арешт накласти на автомобіль «ЗИЛ- 431412» реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном із подальшим зберіганням його на території ТОВ «АГРОІНД», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Любимівка, вул. Кіровоградська, 1.
В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 18.12.2021 року на території ТОВ «АГРОІНД» за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Любимівка, вул. Кіровоградська, 1 відбулася пригода за участю водія ОСОБА_4 , який керуючи телескопічним навантажувачем «СLAAS SCORPION 6030 CP» реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись заднім ходом, поблизу корпусу № 6 допустив наїзд на ОСОБА_5 , який стояв на смузі руху навантажувача між задньою частиною навантажувача та передньою частиною нерухомого автомобіля «ЗИЛ- 431412» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Внаслідок цієї пригоди ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження, від яких настала його смерть 18.12.2021 року в обласній лікарні І.І. Мечникова.
Під час огляду автомобіля «ЗИЛ- 431412» реєстраційний номер НОМЕР_1 виявлено механічні пошкодження від контакту з іншим транспортним засобом, тобто вказаний автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому відповідно до ст. 98 КПК України має значення речового доказу.
Автомобіль «ЗИЛ- 431412» реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_6 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 .
Вказаний автомобіль вилучено з місця пригоди та зберігається на території ТОВ «АГРОІНД», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Любимівка, вул. Кіровоградська, 1
19.12.2021 року автомобіль «ЗИЛ- 431412» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000922.
В судове засідання прокурор не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання в її відсутність.
Власник або володілець майна у судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що 18.12.2021 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за №0000922.
Як вбачається з матеріалів клопотання, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автомобіль «ЗИЛ- 431412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).
Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом такого злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.
У той же час існує загроза приховування, перетворення, відчуження даного транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження транспортного засобу, а володілець вилученого транспортного засобу є особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження. Крім того, власник може у будь-який час його відчужити.
Отже, матеріали клопотання прокурора доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль «ЗИЛ- 431412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника або володільця цього майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки для проведення експертних досліджень безпосередньо потрібен вказаний транспортний засіб та арешт майна носить тимчасовий характер, не позбавляє права користування арештованим майном, крім того арешт може бути скасований відповідно до статті 174 КПК України.
Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, відчуженню автомобіля «ЗИЛ- 431412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на нього необхідно накласти арешт шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним.
Щодо вимоги прокурора про визначення місця зберігання арештованого майна, то в цій частині клопотання не може бути задоволено, оскільки вирішення цього питання не входить до компетенції слідчого судді.
Відповідно до статті 100 КПК України на стадії досудового розслідування зберігання речових доказів, які були вилучені слідчим, прокурором, здійснюється стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль «ЗИЛ- 431412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним.
В іншій частині клопотання відмовити.
Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1