ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/276/22 Справа № 212/2412/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від
11 жовтня 2021 рокуу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002892 10 вересня 2016 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України,

звільнено від кримінальної відповідальностіна підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених за ч. 2 ст. 126 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження за №0002892 закрито.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинувачених про відшкодування шкоди, завданої злочином, залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Обгрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких кримінальних правопорушень, мав місце 09 вересня 2016 року, а тому з урахуванням вимог ч. 1 ст. 49 КК України обвинувачені підлягають звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а цивільний позов з урахуванням вимог ст. 128 КПК України залишенню без розгляду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпілий просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, при цьому просить дослідити докази.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції фактично без дослідження доказів прийшов до висновку, що обвинувачені не ухилялись від досудового розслідування та суду, а також не вчинили нового злочину. Звертає увагу, що ухвала суду від 11 грудня 2020 року не містить відомостей про те, що обвинувачені були присутні у судовому засіданні під час її винесення. Вважає, що судом було порушено принципи безпосередньості та розумності строків.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні не підтримав апеляційну скаргу потерпілого та просив ухвалу суду залишити без змін.
У судовому засіданні потерпілий та представник потерпілого підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Обвинувачені та захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого та просили ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 375 КПК України у разі ухвалення судового рішення в нарадчій кімнаті його підписують усі судді.

Жоден із суддів не має права утриматися від підписання судового рішення, якщо воно було ухвалено (постановлено) в нарадчій кімнаті. Судове рішення, з-поміж іншого, є законним, якщо після ухвалення в нарадчій кімнаті воно буде підписане всіма суддями, які брали участь у судовому провадженні, навіть тим суддею, який має окрему думку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, оскаржувана ухвала Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року постановлена у складі суддів головуючий суддя ОСОБА_1 , проте вказана ухвала всупереч вимогам кримінального процесуального закону України не підписана головуючим суддею.

Зазначене порушення кримінального процесуального закону призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону щодо процедури ухвалення та підписання судових рішень, що ухвалюються в нарадчій кімнаті.

За змістом ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону тягне за собою скасування судового рішення.

Недотримання судом першої інстанції встановленої законом процедури винесення та підписання судового рішення та права засудженого на справедливий суд хоча і не зазначені в ч. 2 ст. 412 та ч. 1 ст. 415 КПК України, як підстави для безумовного скасування рішення суду першої інстанції, але з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України визнаються апеляційним судом суттєвими, так як перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення Кримінального процесуального Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: законність, забезпечення права на захист та доступ до правосуддя.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 7, 9 КПК України та встановлення факту неналежного виконання судом першої інстанції вимог ч. 2 ст. 375 КПК України при ухваленні та підписанні судового рішення, чим фактично було позбавлено гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання визначеної законом процедури судочинства, апеляційний суд вважає наведені порушення вимог кримінального процесуального закону істотними та у відповідності до положень ч. 6 ст. 9 КПК України та ст.ст. 409, 410, 411, 412, КПК України визнає їх підставою для скасування ухвали суду.
Разом з тим, як слідує з оскаржуваної ухвали предметом розгляду в суді першої інстанції було клопотання захисника ОСОБА_9 про звільнення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, яке було задоволено судом.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно із ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
За змістом ст. 9 КПК України (принцип законності кримінального провадження) під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії вони вчинили 09 вересня 2016 року.
Санкція ч. 2 ст. 126 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Отже, станом на час розгляду провадження судом першої інстанції, а саме

09 вересня 2021 року сплинуло 5 років та, відповідно, закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності, а тому обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закриттю на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Апеляційним судом відповідно до ст. 285 КПК України ОСОБА_7 та ОСОБА_12 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_12 підтвердили, що їм зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надали свою згоду.
Щодо заявленого у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_10 цивільного позову апеляційний суд звертає увагу та таке.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Тобто, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Тому, в зв`язку зі звільненням обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі закінченням строків давності заявлений потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 та

ОСОБА_8 моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.
За викладених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 закрити, звільнивши обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 рокуу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002892 10 вересня 2016 року, якою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, звільнено від кримінальної відповідальностіна підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою кримінальне провадження за №0002892 від 10 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.
Звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 126 КК України на підставі п.1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4