Справа № 284/1081/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої особи ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Народичі кримінальне провадже-ння, внесене в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000102 від 24.10.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясне Лутугинського району Луганської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 07.04.2017 року Бородянським районним судом Київської області за ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.1 ст.70, ст.72 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, 31.10.2017 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, 15.08.2019 року Макарівським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 345, ч.1,4 ст.70 КК до 4 роки 9 місяців позбавлення волі, судимість не знята та не погашена.

за ч.3 ст.186, ч.2 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
23.10.2020 року близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, пройшов до належного ОСОБА_6 будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де руками зняв скло з вікна, та через утворений отвір проник до кімнати АДРЕСА_3 вказаного житлового будинку. Перебуваючи у вказаному житлі, здійснюючі пошук майна для його викрадення, ОСОБА_4 зайшов до кімнати №1 будинку, де його злочинні дії були виявлені потерпілою ОСОБА_6 , яка в цей час відпочивала на дивані, та впізнала останнього. Будучи викритим потерпілою ОСОБА_6 у вчиненому злочині, у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення її майна.

Після цього, ОСОБА_4 , знаходячись в житловій кімнаті вказаного будинку, реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення майна, діючи з корисливих мотивів, застосував фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_6 , яке виразилось у тому, що він ногою наніс потерпілій один удар в обличчя, після чого схопив її рукамі та скинув з дивану на підлогу, перевернув животом до низу, після чого наніс їй 7 ударів руками та ногами по голові та тулубу, і таким чином подавив волю потерпілої до опору.

Далі ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, взяв з дивану простирадло, яким зв`язав потерпілій руки за спиною. Після чого віднайшов в іншій кімнаті мотузку, та, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, одним кінцем мотузки зв`язав поміж собою ноги ОСОБА_6 , згинаючи їх в колінах, інший кінець мотузки закинув їй за шию, та зв`язав мотузку біля шиї, утворивши зашморг, де зафіксував, тобто зв`язав потерпілу таким чином, що під час розпрямлення ніг потерпілою відбувався натяг зашморгу, який охоплював шию, що призводило до її удушення.

Внаслідок нанесених ударів, зв`язування та придушення шиї ОСОБА_6 , ОСОБА_4 спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин потиличної ділянки волосяної частини голови посередині; синця лобної ділянки посередині, синця в ділянці надперенісся; синця лівої навколоорбітальної ділянки, синця правої навколоорбітальної ділянки; садна в середній третині правої бічної поверхні шиї з переходом на передні поверхню, садна на передній поверхні середньої третини шиї з переходом на бічні поверхні; забою м`яких тканин та синця на тильній поверхні правої кисті, синця на тильній поверхні лівої кисті; синця по задній поверхні верхньої третини лівої гомілки, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Подолавши таким чином волю потерпілої до опору, ОСОБА_4 на виконання свого злочинного умислу став вимагати у ОСОБА_6 грошові кошти. Після чого остання повідомила про відсутність у неї грошових коштів та вказала місце зберігання платіжної банківської картки № НОМЕР_1 , видану Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», яка згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, ст. 200 КК України, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, на якому знаходились грошові кошти в сумі 560 грн., та повідомила ОСОБА_4 таємний код до картки, яку останній відкрито викрав.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 віднайшов належний потерпілій ОСОБА_6 мобільний телефон марки «BQ» моделі «1807 SТEР+ » з акумуляторною батареєю «NОКІА», вартістю 216.00 грн, що лежав на дивані в кімнаті, в якій знаходилась потерпіла, та велосипед марки «ХВЗ» моделі «Україна», вартістю 967,89 грн., що знаходився в веранді будинку, які відкрито викрав, та з місця події зник, заподіявши ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 1183,89 грн.

В це же день, о 23 год. 55 хв., ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочині дії, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_6 , підійшов до банкомату Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за адресою : смт. Народичі, вул. Свято - Миколаївська, 146, де, використовуючи банківську картку № НОМЕР_1 вказаного банку, яку відкрито викрав у ОСОБА_6 , використовуючи наданий останньої ПІН-код, зняв з її банківського рахунку грошові кошти в сумі 550 гривень, і таким чином таємно повторно викрав належні потерпілій грошові кошти на вище вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочинів визнав, але давати покази відмовився, оскільки йому неприємно згадувати всі події, які відбувались у вечірній час 23.10.2020 року між ним та потерпілою ОСОБА_6 . У вчиненому він щиро кається, просив вибачення у потерпілої у судовому засіданні.
Крім визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілої та свідків.
Так, потерпіла ОСОБА_6 показала, що 23.10.2020 року біля 22 години, вона знаходилась в себе в житловому будинку, в смт.Народичі, а саме відпочивала на ліжку, в першій кімнаті. В цей час до кімнати забіг раніше їй знайомий ОСОБА_8 , і вдарив її ногою в обличчя, від чого вона впала на підлогу, і останній продовжив наносити їй удари ногами по голові. Потім він дістав якусь мотузку, та затягнув її в неї на шиї. На її запитання, що він робить, ОСОБА_4 наказав віддавати гроші. Вона повідомила, що в неї в будинку немає грошових коштів, на що він сказав, щоб вона дала йому банківську картку. Потім взяв з дивану простирадло, яким зв`язав їй руки за спиною. Дала, в іншій кімнаті ОСОБА_9 знайшов мотузку, одним кінцем якої зв`язав поміж собою ноги потерпілої, згинаючи їх в колінах, інший кінець мотузки закинув їй за шию, та зв`язав мотузку біля шиї, таким чином утворивши зашморг, де зафіксував, тобто зв`язав її так, щоб під час розпрямлення ніг натягувався зашморг на шиї, що призводило б до її удушення. Від даних дій обвинуваченого вона відчувала фізичну біль та страх за власне життя. Реально сприймаючи погрози та розуміючи, що їй загрожує небезпека, вона повідомила нападнику, що банківська картка лежить у кишені куртки. ОСОБА_4 дістав картку та привласнив її собі. Також, розуміючи всю серйозність ситуації, вона повідомила чоловікові і код до цієї банківської картки. Потім ОСОБА_4 дістав ніж, який приніс з собою, та, погрожуючи їй, приставив його лезо до її шиї, та наказав мовчати. Після цього він вийшов з кімнати. Вона ж, знаючи що ОСОБА_4 вже не має в будинку, приблизно через півгодини звільнилась від пут, та вибігла з будинку. В послідуючому вона повідомила про факт вчиненого відносно неї злочину в поліцію. Крім банківської картки, з якої обвинуваченим були зняті грошові кошти в сумі 550 гривень, останнім у неї викрадено мобільний телефон та велосипед. Мобільний телефон їй повернуто працівниками поліції. Також злочином їй заподіяно моральної та фізичної шкоди. Після вчинення злочину, вона декілька днів знаходилась на стаціонарному лікуванні в Народицькій лікарні. Наслідки злочину вона відчуває і до цих пір, а саме їй часто кружиться голова, мається безсоння, загальний стан здоров`я помітно погіршився, відчуває страх за своє життя. Будь-якої матеріального відшкодування завданих злочином збитків від обвинуваченого чи його рідних вона не отримувала. Свій цивільний позов підтримує в повному обсязі. Щодо покарання обвинуваченого просить суд суворо його покарати.
Свідок ОСОБА_10 показав, що в жовтні 2020 року до нього, в смт.Народичі, до будинку, в якому він співмешкає з ОСОБА_11 , приїхав брат ОСОБА_4 . Він пробув у нього на протязі 2-3 днів, а потім одного вечора, брат одягнувся, повідомивши, що їде додому, в с.Пісківку Київської області, та вийшов з будинку. Потім він дізнався, що ОСОБА_4 у цей вечір вчинив злочин у будинку ОСОБА_12 в смт.Народичі, але за яких обставин йому не відомо. Його брат дійсно був знайомий з потерпілою ОСОБА_6 , та був одного разу в її будинку, але відтоді минуло багато часу. У той вечір, коли брат пішов з його будинку, спиртних напоїв вони з ним не вживали.
Свідок ОСОБА_13 показала, що в жовтні 2020 року до її співмешканця ОСОБА_14 , в смт.Народичі, приїхав рідний брат ОСОБА_4 . Він пробув у них на протязі 2-3 днів, а потім одного вечора, коли потемніло, ОСОБА_4 , одягнувшись, повідомив про те, що їде додому, в с.Пісківку Київської області, вийшов з будинку. В послідуючому від потерпілої їй стало відомо, що ОСОБА_4 у цей же вечір вчинив злочин відносно останньої, але за яких обставин їй не відомо. ОСОБА_4 дійсно був знайомий з потерпілою ОСОБА_6 , та був одного разу в її будинку.
Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 показали, що у жовтні 2020 року, у вечірній час, вони перебували у будинку останнього, в смт.Народичі. Якийсь час разом з ними знаходився ОСОБА_8 , з яким протягом однієї години вони спілкувались, грали в карти, а також вжили спиртних напоїв. Потім, ОСОБА_9 пішов з будинку і більше не повертався.
Також, винуватість обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засі-данні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 24.10.2020 року (а.с.121-129 том 1), згідно якого місцем події являється домогосподарство ОСОБА_6 , і розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; висновком судово-медичної експертизи №244 від 27.10.2020 року (а.с.143-145 том 1), згідно якого на тілі ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин потиличної ділянки волосяної частини голови посередині; синця лобної ділянки посередині, синця в ділянці надперенісся; синця лівої навколоорбітальної ділянки, синця правої навколоорбітальної ділянки; садно в середній третині правої бічної поверхні шиї з переходом на передню поверхню, садно на передній поверхні середньої третини шиї з переходом на бічні поверхні; забій м`яких тканин та синець на тильній поверхні правої кісті, синець на тильній поверхні лівої кісті; синець по задній поверхні верхньої третини лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; випискою АТ КБ «Приватбанк» по картці, належній ОСОБА_6 за період 23-23.10.2020 року та фототаблицею до неї (а.с.154-155 том 1); висновком експерта №12/1-1028 від 05.11.2020 року (а.с.186-195 том 1) щодо вартості викраденого майна, відповідно до якого встановлено вартість викраденого; висновком судово-медичної імунологічної експертизи №940 від 06.11.2020 року (а.с.197-199 том 1); висновком судової дактилоскопічної експертизи №6/2-352 від 09.11.2020 року (а.с.201-216 том 1); протоколом проведення слідчого експерименту від 24.10.2020 року за участю потерпілої ОСОБА_6 (а.с.136-142 том 1), згідно якого остання показала та розказала про обставини вчиненого відносної неї злочину.

Щодо тверджень захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що в нього є сумніви, які полягають в тому, що при проведенні за участю потерпілої слідчого експерименту, остання «награно» відтворювала всі обставини вчиненого відносно неї пограбування, а також, що на останню здійснювався певний тиск з боку слідчого, суд відкидає з огляду на те, що при перегляді в судовому засіданні відеозапису даної слідчої дії, будь-яких порушень законності щодо її проведення виявлено не було, слідчий експеримент проведений у відповідності до положень КПК України, потерпіла ОСОБА_6 , з огляду на її фізичний та психічний стан, в якому вона перебувала в момент вчинення відносно неї злочину та безпосередньо після його вчинення, досить впевнено відтворювала обставини зазначеної події.
У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд, керуючись ч.1 ст.94 КПК України, дослідивши та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.2 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю є доведеною поза розумним сумнівом.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає вину обвинуваченого доведеною і кваліфі-кує його дії за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої,вчиненими повторно, поєднаними з проникненням у житло, за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документа.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого в судовому засіданні є щире каяття, оскільки останній в судовому засіданні щиро розкаявся у вчинених правопорушеннях та попросив вибачення в потерпілої.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує обтяжуючу обставину, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, розмір викраденого, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просить суд суворо покарати обвинуваченого, а також особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив ряд умисних корисливих злочинів, а тому суд призначає йому покарання у виді позбавлення волі, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, суд, враховуючи обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та те, що він є батьком чотирьох неповнолітніх дітей (а.с.185-188 том 2), вважає за можливе не визначати обвинуваченому максимальний строк покарання у виді позбавлення волі, визначений санкцією частини 3 статті 186 КК України.
Суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено за сукупністю кримінальних правопорушеньза правилами ч.1 ст.70 КК України.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого, про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в сумі 1517 грн. та моральної шкоди в сумі 20000 грн.

Обвинувачений позовні вимоги ОСОБА_6 визнав частково.

Вирішуючи питання стосовно позову про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, суд зазначає, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 1166 ЦК України загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, суду надано належні і допустимі докази понесення матеріальної шкоди позивачем в сумі 1517 грн., а тому за таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди ґрунтовними, у розмірі 1517 грн., які і підлягають до стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_6 .

Обмірковуючи правомірність вимог цивільного позивача в частині стягнення на її ко-ристь з обвинуваченого моральної шкоди в зазначеному нею розмірі, суд зважає на наступне.
Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пунктом 3 частини 1 статті 91 КПК України визначено, що вид і розмір шкоди, завда-ної кримінальним правопорушенням підлягають доказуванню у кримінальному судочинстві.
Аналогічні роз`яснення містяться у постанові Пленуму ВСУ „ Про відшкодування моральної шкоди № 4 від 31.03.95. Так, розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнає потерпілий, характеру немайнових втрат та інших обставин.
Суд вважає, що вчинення обвинуваченим відносно потерпілої насильницьких дій, і як наслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень, беззаперечно призвела до моральних страждань позивачки, її переживань, тривог, емоційної напруги, нервозності, порушення сну, суттєвих вимушених змін у її життєвих стосунках та зв`язках, налагодження нормального ритму життєдіяльності, вимушеній необхідності звертатись до медичних закладів за наданням відповідної спеціалізованої медичної допомоги, тобто останній безумовно було заподіяно значну моральну шкоду.
Між вказаними протиправними діяннями відповідача (вчиненням кримінального правопорушення) та заподіяною моральною шкодою потерпілій мається причинний зв`язок і вбачається вина відповідача, а тому, суд враховуючи також майновий стан обвинуваченого, враховуючи приписи ст.ст.23, 1187 ЦК України та роз`яснення, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності, вважає, що позовні вимоги цивільного позивача про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню.
Витрати за проведення експертиз відповідно ст.124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368,370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.2 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді 6 років позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст.357 КК України у виді 2 років обмеження волі та, із застосуванням частини 1 статті 70 КК України, призначити покарання за вчинення цих кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 6 років позбавлення волі.
Зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 час перебування його під вартою, починаючи з моменту затримання - 25 жовтня 2020 року, і з цього часу йому рахувати строк відбуття покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 1517 гривень та моральну шкоду в сумі 20000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 2288,30 грн.

Речові докази: мотузку, відрізок тканини з одним вузлом, відрізок тканини з двома вузлами, змиви з покриття підлоги, сліди пальців рук, ніж, чоловічу спортивну куртку, два змиви з поверхні взуття, подушку, наволочку, навісний замок знищити, мобільний телефон залишити у власника.

Запобіжний захід обвинуваченому тримання під вартою залишити до набрання виро-ком законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок до Житомирського апеляційного суду через Народицький районний суд може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: