28.05.2019 Справа № 756/847/17
Унікальний № 756/847/17
Провадження № 1-кп/756/189/19
У Х В А Л А
Іменем України
28 травня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
додаткових присяжних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участю секретаря ОСОБА_8
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілої: ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14
провівши судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Захисниками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в судовому засіданні було подано клопотання про скасування обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній тримається під вартою понад строк, передбачений п.2 ч.3 ст.197 КПК України та має бути негайно звільнений з під варти, так як станом на 27.05.2019 року сукупний строк перебування обвинуваченого ОСОБА_14 під вартою у вказаному кримінальному провадженні перевищив 12 місяців.

Окрім того, до суду надійшло клопотання народного депутата України ОСОБА_15 про передачу ОСОБА_14 на поруки. У клопотанні заявник зазначив, що йому відомо у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується ОСОБА_14 , передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя, наслідки їх невиконання, а також право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань. Крім того, вказав, що ОСОБА_14 страждає на хронічні захворювання, має на утриманні чотирьох дітей, характеризується позитивно. Також, вказав, що виходячи із загальновідомих джерел масової інформації, дане кримінальне провадження, так як і решта кримінальних проваджень щодо ОСОБА_14 є наслідком політичного переслідування, а також способом незаконного позбавлення ОСОБА_14 та його родини нерухомості та статків. Просив клопотання задовольнити, звертаючи увагу суду присяжних на ту обставину, що будучи народним депутатом України є поручителем щодо обвинувачених та підозрюваних у багатьох кримінальних провадженнях, де всіма учасниками сумлінно виконуються покладені на них обов`язки щодо явки до правоохоронних органів та суду.

Прокурори категорично заперечували щодо задоволення клопотання про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказуючи, що положення п.2 ч.3 ст.197 КПК України, щодо граничного сукупного строку утримання особи під вартою не розповсюджується на строк утримання під вартою обвинуваченого під час розгляду справи по суті. В частині заяви народного депутата України ОСОБА_15 щодо передачі обвинуваченого ОСОБА_14 на поруки, просили відмовити, посилаючись на вимогу ч.2 ст.180 КПК України, згідно якої при наявності одного поручителя може бути визнано судом достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру. При цьому, звернули увагу суду на ту обставину, що народний депутат України ОСОБА_15 в судовому засіданні безапеляційно вказує, що метою вказаного кримінального провадження є політичне переслідування обвинуваченого, що свідчить про упередженість заявника та його особисту зацікавленість у наслідках розгляду даного кримінального провадження.
Представник потерпілої заперечував щодо задоволення заявленого клопотання про скасування запобіжного заходу, вказуючи, що ризики, які були враховані судом при продовженні раніше обраного запобіжного заходу, є актуальними на даний час. Крім того, просив відмовити в задоволенні заяви народного депутата України ОСОБА_15 про передачу обвинуваченого на поруки, вказуючи, що народним депутатом не наведено переконливих доказів, які б давали підстави вважати що заявник заслуговує на особливу довіру і що у останнього є реальна можливість контролювати покладенні на ОСОБА_14 обов`язки, щодо явки до суду у разі його звільнення з під варти. Крім того, звернув увагу суду присяжних на той факт, що указом Президента України «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради України та призначення позачергових виборів» відповідні повноваження заявника спливають, і тому на його думку на даний час передача ОСОБА_14 на поруки заявнику є передчасною.
Захисники просили задовольнити подане ними клопотання про скасування запобіжного заходу з підстав викладених у клопотанні та одночасно просили задовольнити заяву народного депутат України ОСОБА_15 про передачу обвинуваченого ОСОБА_14 на поруки.
Обвинувачений ОСОБА_14 просив задовольнити клопотання захисників про скасування запобіжного заходу та заяву народного депутат України ОСОБА_15 про передачу його на поруки останньому. При цьому, запевняв склад суду присяжних та учасників кримінального провадження в тому, що в разі звільнення його з під варти буде сумлінно виконувати покладенні на нього обов`язки щодо явки до суду, має намір сприяти в об`єктиву розгляді даного кримінального провадження та встановлення істини. Проте перебуваючи під вартою обмежений у наданні суду доказів та у забезпеченні повноцінного захисту.
Суд присяжних, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, продовжити або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно матеріалів кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_14 ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.04.2019 року було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до 08.06.2019 року.
Відповідно до ч.3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:
1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості;
2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Відповідно до п. 219 Рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви").
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У справі «Смирнов проти Росії» визначено, що наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Поряд з тим, сторона захисту вказує, що однією із обставин для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що ОСОБА_14 має міцні соціальні зв`язки, чотирьох дітей, двоє з яких неповнолітні, які знаходиться на його утриманні.

Однак, наявність даних обставин не може слугувати підставою для скасування чи обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки такі не спростовують наявність ризиків, визначених при застосуванні запобіжного заходу.

З огляду на наведене, суд присяжних не вбачає підстав для задоволення клопотання захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про скасування обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, наданий час є актуальними. Зокрема залишаються ризики щодо впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих, ризики ухилення його від явки до суду, оскільки обсяг обвинувачення не змінився, судовий розгляд не завершився. Крім того, суд присяжних не бере до уваги посилання захисників на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_14 тримається під вартою понад строк, передбачений п.2 ч.3 ст.197 КПК України, оскільки вказаний строк не може бути перевищений в межах строку досудового розслідування, а не в межах судового розгляду.

Стосовно заявленого клопотання про передачу ОСОБА_14 на поруки, суд присяжних виходить з наступного.

Згідно до вимогст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

При вирішенні питання можливості передачі ОСОБА_14 на поруку, суд присяжних приходить до висновку, що виключних обставин для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисту поруку немає, оскільки даних, які б свідчили про достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів суду присяжних не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 180, 197, 331 КПК України, суд присяжних,-
У Х В А Л И В:
Клопотання захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про скасування обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення.
Заяву народного депутата України ОСОБА_15 про передачу обвинуваченого ОСОБА_14 на особисту поруку залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2

Присяжні ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5