Ухвала
Іменем України
30 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 331/3636/20
провадження № 51-5271 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,
встановив:
За вироком Апеляційного суду Запорізької області від 09 березня 2010 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК України) та призначено покарання із застосуванням ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Верховним Судом України ухвалою від 01 липня 2010 року вирок Апеляційного суду Запорізької області від 09 березня 2010 року змінено. У частині засудження ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 263 КК України вирок скасовано, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України справу закрито за відсутністю складу злочину. В решті вирок залишено без змін.
Жовтневим районним судом м. Запоріжжя ухвалою від 09 червня 2021 року заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Запорізької області від 09 березня 2010 року залишено без задоволення.
За ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2021 року без змін.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про скасування зазначених судових рішень та направлення кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Також, вказує на неповноту та невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що судами не взято до уваги відсутність в матеріалах кримінального провадження протоколів судових засідань та технічного носія інформації. Вказує, що судами не надано оцінку показанням свідка ОСОБА_6 з приводу того, що вона не приймала участі в якості понятої в жодних слідчих діях та протоколи пред`явлення фотознімків для впізнання не підписувала. Вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні поданих ним клопотань про виклик свідків. Посилається на те, що апеляційний суд безпідставно відмовив в задоволенні його заяви про відвід судді ОСОБА_7 , який розглядав його заяву про надання копій процесуальних документів. У зв`язку з цим, на його думку, ухвала Запорізького апеляційного суду постановлена незаконним складом суду.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Оцінюючи доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 , суд касаційної інстанції виходить з наступного.
Так, порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано главою 34 КПК України.
У ст. 459 цього Кодексу наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.
Відповідно до положень зазначеної норми права нововиявленими обставинами визнаються:
- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
У той же час згідно з пунктами 4, 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства указує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Так, в постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції, зазначив, що суд першої інстанції не встановив обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі Апеляційному суду Запорізької області на час судового розгляду при ухваленні судового рішення від 09 березня 2010 року, і які самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути у розумінні п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України.
Апеляційний суд, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції за заявою засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду та залишаючи ухвалу суду без змін за його апеляційною скаргою, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, детально перевірив викладені в апеляційній скарзі доводи, які є аналогічними доводам касаційної скарги, та обґрунтовано визнав їх безпідставними, із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Доводи засудженого з приводу того, що судами не взято до уваги відсутність в матеріалах кримінального провадження протоколів судових засідань та технічного носія інформації, не можна вважати слушними.
Так, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що відповідно до вимог ст. 87 КПК України (в редакції від 25 лютого 2009 року), основним засобом фіксації перебігу судового розгляду справи є протокол судового засідання. На вимогу хоча б одного учасника судового розгляду або за ініціативою суду у суді першої інстанції здійснюється повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Разом з тим, дослідивши матеріали кримінальної справи, місцевий суд встановив відсутність будь яких клопотань сторони захисту щодо фіксації судового процесу звукозаписувальними технічними засобами.
Водночас суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з судом першої інстанції, який надаючи оцінку вказаним доводам, виходив з того, що зазначені обставини, в разі їх наявності, віднесено до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, проте вони не є нововиявленими та не дають підстав для перегляду вироку суду.
При цьому, суд першої інстанції зазначив, що згідно розписки від 29 березня 2010 року про існування вказаних обставин засуджений ОСОБА_4 дізнався після ознайомлення із матеріалами справи, та дійшов обґрунтованого висновку, що засудженим порушено строк звернення до суду із відповідною заявою, визначений ст. 461 КПК України.
Також, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що згідно матеріалів кримінальної справи, дані про участь ОСОБА_6 у якості понятої містяться у протоколах впізнання за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , а неналежне оформлення протоколу проведення слідчої дії не може свідчити про те, що вказана слідча дія була сфальсифікована. Крім того, під час розгляду справи по суті у Апеляційному суді Запорізької області сторона захисту ставила під сумнів законність проведення цих слідчих дій, однак свідок ОСОБА_8 особисто підтвердила свою участь у цих слідчих діях, а також те, що саме її підпис наявний у протоколах впізнання. Свідок ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_10 також підтверджували, що впізнають ОСОБА_4 .
Суд апеляційної інстанції звернув увагу, що вказані посилання сторони захисту є фактичним оскарженням вироку. Про такі обставини сторона захисту зазначала як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час перегляду вироку Верховним Судом України. Оскільки даним запереченням сторони захисту судами вже була надана оцінка, апеляційний суд обґрунтовано визнав, що такі обставини жодним чином не можуть бути визнані нововиявленими.
Таким чином, доводи засудженого в цій частині є не обґрунтованими.
Що стосується доводів касаційної скарги засудженого, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена незаконним складом суду, оскільки суддя ОСОБА_7 розглядав його заяву про надання копій процесуальних документів, то слід зазначити наступне.
Як вбачається з документів, долучених до касаційної скарги, суддя ОСОБА_7 надавав відповідь засудженому на його заяву про видачу копій матеріалів кримінальної справи.
Згідно з ч. 2 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.
У частині 3 цієї статті встановлено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.
За таких обставин, надання відповіді суддею на заяву засудженого не виключає його участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
На переконання Суду, відмова у задоволенні клопотань також не може бути безумовною підставою для скасування судового рішення, лише якщо сторона захисту з такими висновками суду не погоджується.
Інших доводів, ніж ті, які були предметом перевірки апеляційного суду, та були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, у касаційній скарзі засудженим не наведено.
Таким чином, на переконання колегії суддів касаційного суду, під час апеляційного розгляду, суд перевірив доводи засудженого та надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами засудженого залишив без задоволення.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції, відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з огляду на положення ст. 412 КПК України, а відтак й необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених ч.1 ст. 438 КПК України.
Оскільки з касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3