Ухвала

іменем України
3 листопада 2021 року

м. Київ
Справа № 663/3587/18
Провадження № 51- 1261 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 27 липня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
ВирокомСкадовського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років сім місяців.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 30 вересня 2018 року приблизно о 22-й год, знаходячись у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово, з метою спричинення тілесних ушкоджень умисно завдав ОСОБА_6 декілька ударів руками та ногами в ділянки голови та кінцівок, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в м`які покриви голови, синця на повіках лівого ока, садна на обличчі та шиї, по одному синцю на лівому плечі та стегнах, а також завдав йому декілька ударів ногами в ділянку тулуба, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій половині грудної клітки, закритих переломів 58 ребер зліва з крововиливами в м`які тканини в зоні переломів, розриву селезінки, крововиливу в черевну порожнину (2600 мл), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та мають прямий причинний зв`язок з настанням ІНФОРМАЦІЯ_1 смерті ОСОБА_6 .
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 28 січня 2020 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 2 червня 2020 року ухвалу Херсонського апеляційного суду

від 28 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.
Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 28 січня 2021 року заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Скадовського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України, залишено без задоволення.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 27 липня 2021 року ухвалуСкадовського районного суду Херсонської області від 28 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
У вказаному рішенні апеляційний суд підтвердив правильність висновків суду першої інстанції щодо того, що наведені в заяві захисника ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 доводи не містять обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Херсонського апеляційного суду від 27 липня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Так, захисник зазначає, що суд першої інстанції, постановивши ухвалу від 28 січня 2021 року та відмовивши у задоволенні клопотання сторони захисту про допит свідка ОСОБА_7 , припустився неповноти судового розгляду, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування (зміни) судового рішення судом апеляційної інстанції. При цьому апеляційний суд також безпідставно, на думку захисника, відмовив у допиті свідка ОСОБА_7 , позбавивши можливості надавати докази, про які було заявлено в суді першої інстанції у зв`язку з неможливістю допиту свідка ОСОБА_8 , клопотання про допит якої судом було задоволено, проте вона померла.
Також захисник вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України. При цьому зазначає, що в ухвалі від 27 липня 2021 року міститься наступний текст: «доводи сторони захисту про те, що судом було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про дослідження доказів, зокрема, висновків експерта про психологічну недостовірність показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відеозаписів слідчих експериментів за їхньою участю, висновків судово-імунологічних експертиз та судово-медичної експертизи, показань свідка ОСОБА_10 , експерта ОСОБА_11 , лікарського свідоцтва про смерть від 05.10.2018 року, витягу з ЄРДР від 03.10.2018 року, показань свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , позбавлені підстав, оскільки суперечать положенням ст. 459 КПК України та не доводять наявність нововиявлених обставин».Проте, як стверджує захисник, такі доводи сторони захисту в апеляційній скарзі були відсутні, а тому залишилися недослідженими судом суттєві обставини, які б вплинули на його висновки.

Крім того, як вважає захисник, наведені в його апеляційній скарзі докази (відеоматеріали слідчих експериментів за участі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , аудіоматеріали, письмові докази, які були досліджені судом) разом із нововиявленими обставинами висновками експертиз щодо психологічної недостовірності показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доводять неправильність вироку від 28 жовтня 2019 року.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщоз касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до приписів ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 3) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Системне тлумачення положень статей 459, 462, 91 КПК України вказує на те, що нововиявленими обставинами є виявлені після завершення розгляду кримінального провадження в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;
2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;
3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
З оскаржуваного судового рішення вбачається, що апеляційний суд правильно погодився з рішенням суду першої інстанції, який відмовив у відкритті провадження за заявою захисника ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 про перегляд ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 28 січня 2021 рокуза нововиявленими обставинами.

Так, місцевий суд виходив із того, що заявниками не було надано жодних належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність нововиявлених обставин, зокрема тих, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути. Крім того, обставини, на які посилалася в апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_4 , фактично зводилися до переоцінки доказів у кримінальному провадженні, зокрема показань свідків, які не є нововиявленими обставинами.

Апеляційний суд акцентував увагу на тому, що при розгляді кримінального провадження як судом першої інстанції, так і апеляційним судом перевірялись доводи сторони захисту щодо фактичних обставин кримінального провадження, в тому числі питання достовірності та послідовності показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , безпосередньо наданих ними як під час їх допиту в суді першої інстанції, так і під час слідчих експериментів за їхньою участю щодо механізму і способу заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому, якими в сукупності з іншими доказами поза всяким сумнівом доведено винуватість ОСОБА_5 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що спричинили його смерть.

При цьому суд правильно наголосив, шо надані стороною захисту висновки судово-психологічних експертиз про психологічну недостовірність показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 під час слідчих експериментів не є підставою для перегляду за нововиявленими обставинами вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 , оскільки доводи сторони захисту про неправдивість показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також про невинуватість ОСОБА_5 були предметом перевірки як суду першої інстанції, так і апеляційного суду та не знайшли свого підтвердження, а тому жодним чином не впливають на правильність висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для перегляду зазначеного вироку за нововиявленими обставинами.
Також апеляційний суд зазначив, що під час розгляду кримінального провадження було встановлено, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були безпосередніми очевидцями вчинення ОСОБА_5 злочину, надані ними показання про обставини, за яких засуджений заподіяв тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 , зокрема, про спосіб, локалізацію та механізм їх утворення, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом у вироку дано належну оцінку щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
Про існування висновків судово-психологічних експертиз від 17.12.2019 року про психологічну недостовірність показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 було відомо на час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_5 та відмовлено в дослідженні вказаних доказів, оскільки в порядку ст. 290 КПК України вони не були відкриті стороні обвинувачення.
З посиланням на ст. 23 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, вказала, що оскільки усні показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо обставин вчинення ОСОБА_5 злочину узгоджуються з іншими письмовими доказами, суд першої інстанції обґрунтовано взяв їх до уваги при ухваленні обвинувального вироку і з цим висновком погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій. До того ж, в матеріалах провадження відсутні докази того, що під час судового розгляду вказані свідки надавали неправдиві показання.
Враховуючи наведене, апеляційний суд зазначив, що захисником фактично ставиться питання про повторне дослідження доказів щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, тобто їх переоцінки, які вже були предметом розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій.
Доводи сторони захисту про те, що судом було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про дослідження доказів, зокрема, висновків експерта про психологічну недостовірність показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відеозаписів слідчих експериментів за їхньою участю, висновків судово-імунологічних експертиз та судово-медичної експертизи, показань свідка ОСОБА_10 , експерта ОСОБА_11 , лікарського свідоцтва про смерть від 05.10.2018 року, витягу з ЄРДР від 03.10.2018 року, показань свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_7 позбавлені підстав, оскільки суперечать положенням ст. 459 КПК України та не доводять наявність нововиявлених обставин.
До того ж, апеляційний суд зазначив, що судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про допит свідка ОСОБА_7 , а захисником під час звернення з аналогічним клопотанням до суду апеляційної інстанції не обґрунтовано, що така особа є свідком у відповідності до положень ст. 65 КПК України і їй відомі обставини, які можуть вплинути на правильність судового рішення, яке належить переглянути.
Таким чином, під час апеляційного розгляду колегією суддів також не було встановлено таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які б самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводили неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути, а відтак апеляційний суд дійшов правильного висновку, що доводи апеляційної скарги з доповненнями сторони захисту не містять обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, вони фактично зводяться до необхідності скасування вироку суду першої інстанції з метою добитися нового слухання справи та постановлення нового рішення у справі.
На переконання колегії суддів касаційної інстанції, апеляційний суд, залишаючи ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 28 січня 2021 року без змін, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Разом із тим, твердження у касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 про те, що колегія суддів апеляційної інстанції не розглянула саме ті доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі, не відповідають дійсності, оскільки спростовуються, виходячи зі змісту як самої касаційної скарги захисника та наведених (процитованих) у ній доводів її ж апеляційної скарги, так і оскаржуваного рішення апеляційного суду.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження за її касаційною скаргою слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 27 липня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3