Провадження № 1-кс/643/5606/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.12.2021 м.Харків
Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна (заявника) ОСОБА_3 ,
третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна (фактичного володільця) ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002401 від 11.12.2021, -
ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання у якому прокурор з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на майно вилучене в ході проведення огляду місця події, проведеного 17.12.2021 у період часу з 15:30 год. до 16:00 за адресою: м. Харків, вул. Петра Григоренко, 9/11, а саме: автомобіль «KIA SPORTAGE»., д.н.з НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключ.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що 11.12.2021 до Харківського РУП № 2 ГУНП в Х/о надійшла заява від ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 11.12.2021 в гаражі за адресою: АДРЕСА_1 невідома особа, самовільно, всупереч встановленому законом порядку вчинила дії, правомірність яких оскаржується, а саме не виявив в гаражі автомобіля померлого батька.

Відомості за даним фактом були внесені до ЄРДР за №0002401 від 11.12.2021 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України.

В ході досудового слідства опитаний ОСОБА_3 , 1977 р.н. пояснив, що він тривалий час мешкав за адресою: АДРЕСА_2 разом з батьком ОСОБА_6 , 1946 р.н. ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько ОСОБА_6 помер. У власності його батька знаходився автомобіль «KIA SPORTAGE»., д.н.з НОМЕР_1 . Після смерті батька автомобілем користується ОСОБА_4 - син жінки, з якою у його батька були неофіційні відносини, але права власності на автомобіль ОСОБА_4 не має. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу також знаходиться у ОСОБА_4 ..

ОСОБА_3 є єдиним сином ОСОБА_6 і на теперішній час вступає в право на спадщину, яке буде винесено через 6 місяців після смерті батька.

17.12.2021 було встановлено місце знаходження автомобіля «KIA SPORTAGE»., д.н.з НОМЕР_1 та в ході проведення огляду місця події 17.12.2021 у період часу з 15:30 год. до 16:00 за адресою: м. Харків, вул. Петра Григоренко, 9/11 виявлено вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_4 , який було вилучено зі свідоцтвом про реєстрації ТЗ та ключем.

Підставою для вилучення автомобіля стала постанова про поставлення на спеціальний облік державної автомобільної інспекції транспортного засобу від 13.12.2021.

17.12.2021 вилучений в ході огляду місця події автомобіль та інші речі оглянуто та визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що вилучені під час огляду місця речі мають істотне значення по кримінальному провадженню для встановлення істини по кримінальному провадженню, та у разі повернення речових доказів вони можуть будуть знищенні, зіпсовані та пошкодженні.

В судове засідання прокурор та дізнавач не з`явились, подали заяви в яких просили розглянути клопотання за їхньої відсутності, клопотання підтримали, просили задовольнити.
ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання, просив передати йому автомобіль на відповідальне зберігання. На уточнююче питання слідчого судді у чому саме полягає порушення його прав не відповів.
ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, пояснив, що він є добросовісним володільцем, питання права власносі наразі вирішуються, права ОСОБА_3 жодним чином не порушені.
Представника власника майна - ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечував та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своїх доводів зазначав, що посвідчення водія було вилучено незаконно без будь-яких на те підстав, окрім цього, слідчим пропущений строк на подачу клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Власника майна ОСОБА_8 підтримав думку свого представника.
Слідчий суддя вислухавши доводи учасників кримінального провадження та вивчивши надані документи, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.5 ст.171 КК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Дане клопотання подано до суду 20.12.2021, тобто на наступний робочий день після вилучення майна, тому строк для подачі клопотання прокурором дотримано.
Відповідно п.7. ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Слідчий суддя відмічає, що дії, які кваліфіковані за ст.356 КК України, визначені законодавцем як самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Об`єктом злочину є встановлений законодавством порядок реалізації громадянами своїх прав та обов`язків, нормальна управлінська діяльність і авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
З об`єктивної сторони злочин характеризується сукупністю таких ознак: 1) самовільним, всупереч встановленому законом порядку, вчиненням будь-яких дій; 2) оспорюваністю правомірності цих дій з боку інших громадян або юридичних осіб; 3) заподіянням такими діями значної шкоди правоохоронюваним інтересам; 4) причинним зв`язком між діями винної особи та значною шкодою.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується умислом.
Разом з цим, клопотання не містить належних доказів (обґрунтування) того, що дії, правомірність яких оспорюється, носять самовільний, всупереч встановленому законом порядку характер, а також заподіянням такими діями значної шкоди охоронюваним інтересам зацікавленої особи.
З матеріалів клопотання вбачається, що заявник оспорює факт знаходження у фактичному володінні особи автомобіля, який є предметом даного клопотання з тих підстав, що це майно є спадковою масою на яке він має законне право. Однак, сам по собі факт володіння чи користування річчю, яка є спадковою масою до вирішення питання прийняття спадщини не створює складу кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України, інших обставин, які б вказували на порушення законних прав заявника матеріали клопотання не містять.
З огляду на викладене слідчий суддя не може прийти до висновку про існування ознак події кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.
Окрім цього, за частиною першою статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
У клопотанні належним чином не вмотивовано, яким чином вилучений автомобіль може бути використаний в якості речового доказу в рамках досудового розслідування кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України, які ознаки речового доказу він містить, та жодним чином не обґрунтовані ризики передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
В даному випадку у клопотанні прокурор взагалі не вказує на наявність будь-яких ризиків знищення, пошкодження, приховування чи відчуження вилученого майна у випадку незастосування такого заходу, не обгрунтовує необхідності накладення арешту на це майно, не конкретизує яким саме критеріям речового доказу відповідає майно, а лише формально цитує статті, що стосуються арешту майна.
При цьому прокурор вказує, що вилучене майно буде використане в якості речового доказу до винесення рішення про спадщину, у зв`язку з чим потрібно забезпечити його збереження, що ставить під сумнів досягнення мети застосування такого заходу забезпечення в рамках даного провадження.
У зв`язку з цим, необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження за обставин, викладених у клопотанні прокурором не доведена. Таким чином правових підстав для накладення арешту на вищевказане майно не встановлено.
Оскільки слідчим та прокурором не доведено необхідності накладення арешту на автомобіль «KIA SPORTAGE»., д.н.з НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключ, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.
Згідно вимог ч.3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 , про накладення арешту на: автомобіль «KIA SPORTAGE»., д.н.з НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключ відмовити.
Зобов`язати слідчого, прокурора вжити заходи передбачені ч.3 ст.173 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної вили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 27.12.2021 о 13 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1