Справа 761/9067/18 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2745/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_13 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрите у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, з підстав передбачених п.4 ч.1 ст.49 КК України.
В обґрунтування мотивів ухваленого рішення суддя місцевого суду вказав на те, що злочин, передбачене ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України, вчинення якого було поставлено у вину ОСОБА_13 є тяжким злочином з дня вчинення якого минуло десять років.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 . В обґрунтування доводів поданої скарги прокурор вказав на те, що у порушення вимог ч.2 ст.288 КПК України суд, розглядаючи клопотання захисника не з`ясував думку потерпілих щодо можливості звільнення ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності. Судовий розгляд відбувся за відсутності потерпілих, які не були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду. Крім цього, апелянт вказав на те, що суд необґрунтовано не взяв до уваги вчинення обвинуваченим нового злочину 18.02.2013 року на території Подільського району м. Києва.
В поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_12 вказав на безпідставність її доводів. Звернув увагу на те, що у даному кримінальному проваджені наявні всі необхідні підстави та умови для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України. Твердження апеляційної скарги в частині неприйняття судом до уваги вчинення обвинуваченим нового злочину 18.02.2013 року на території Подільського району м. Києва, на переконання захисника не заслуговують на увагу, оскільки факт вчинення особою злочину може бути констатований лише вироком. Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про порушення судом вимог ч.2 ст.288 КПК України, які полягали у не з`ясуванні думки потерпілих щодо можливості звільнення ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності, то на думку захисника ця обставина стосується випадків у разі заявлення такого клопотання прокурором. При цьому, захисник акцентував увагу на те, що не з`ясування думки потерпілих не є обставиною яка перешкоджає застосування судом положень ст.49 КПК України у разі наявності відповідних підстав та умов. Просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу без зміни.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які подану апеляційну скаргу підтримали, вважали, що обвинувачений ОСОБА_13 був незаконно звільнений від кримінальної відповідальності, вважали, що розгляд кримінального провадження повинен бути продовжений;
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали її доводи необґрунтованими у зв`язку із чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Статтею 49 КК України передбачений обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Відповідно до цієї норми закону умовами звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:
вчинення кримінального правопорушення відповідної тяжкості;
закінчення станом не пізніше ніж на момент набрання вироком законної сили строків, диференційний перелік яких визначений у п.п. 1-5 ч.1 ст. 49 КК України;
згода особи на звільнення від кримінальної відповідальності саме із цієї підстави;
відсутність обставин, які є перешкодою для звільнення від кримінальної відповідальності та передбачені частинами другою та третьою ст. 49 КК України.
Ці вимоги закону України про кримінальну відповідальність при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності судом першої інстанції були застосовані правильно.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження злочин, передбачений ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_13 , був вчинений 08.04.2010 року. Відповідно до ст. 12 КК України в редакції Закону, яка діяла як на час вчинення злочину, так і на час ухвалення рішення про звільнення від кримінальної відповідальності цей злочин відносився до тяжких злочинів. Відповідно п.4 ч.1 ст. 49 КК України строк давності для тяжких злочинів становить 10 років.
Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції із моменту вчинення злочину до ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності пройшло більше 10 років, що дійсно указує на закінчення строків давності. Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що ОСОБА_13 ухилявся від досудового розслідування або суду, що давало би підстави стверджувати про зупинення перебігу давності. Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що до закінчення зазначеного у п.4 ч.1 ст. 49 КК України строку ОСОБА_13 вчинив інший злочин, більш тяжкий ніж нетяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Урахувавши указані обставини, а також наявність відповідної згоди ОСОБА_13 , суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність звільнення ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення.
Апеляційна скарга прокурора не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Посилання прокурора на факт вчинення обвинуваченим нового злочину 18.02.2013 року на території Подільського району м. Києва не підтверджується матеріалами даного кримінального провадження. Судом встановлено те, що дійсно ОСОБА_13 , відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001354, притягується до відповідальності за злочин, вчинений 18.02.2013 року. Вирок у даному кримінальному провадженні на даний час не ухвалений. Відповідно до ч.3 ст. 49 КК України підставою для переривання перебігу давності є вчинення особою нового злочину, за винятком, який передбачений цією нормою закону. За змістом статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Наведене дає підстави стверджувати про те, що сам по собі факт притягнення особи до кримінальної відповідальності без ухвалення по даному обвинуваченні вироку не може породжувати для особи певні наслідки, умовою настання яких є доведення вчинення злочину, у тому числі і переривання перебігу давності.
Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і доводи апеляційної скарги в частині наявності істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, як підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, яке проявилося у тому, що не була з`ясована думку потерпілих щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Колегія суддів звертає увагу на те, що законом не вимагається згоди потерпілих на звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ст. 49 КК України, тобто, за наявності умов, що зазначені вище. Матеріали кримінального провадження дають підстави стверджувати про те, що потерпілі повідомлялися про час та місце розгляду обвинувального акту. Будь-яких заперечень щодо проведення судового розгляду на підставі обвинувального акта у відсутності потерпілих, від учасників судового розгляду під час обговорення цього питання не надійшло. Посилання прокурора на порушення судом першої інстанції вимог ч.2 ст.288 КПК України як на підставу для скасування ухвали колегія суддів вважає не обґрунтованим. Так зміст ст. 288 КПК України дає підстави стверджувати про те, що цією нормою закону встановлений порядок розгляду клопотань прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності, які надходять в порядку ст. 314 КПК України. Між тим, на розгляді у суді першої інстанції перебував обвинувальний акт, а питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності із подальшим закриттям кримінального провадження було порушене стороною захисту на етапі судового розгляду. У такому випадку це клопотання повинно було вирішене судом першої інстанції в порядку, який передбачений для судового розгляду, а саме в порядку ст. 350 КПК України із заслуховуванням думки учасників судового розгляду, які приймали участь у цьому розгляді та ухваленням відповідного рішення. Аналіз матеріалів кримінального провадження дає підстави стверджувати, що указаної вище процедури судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі. Колегія суддів при цьому звертає увагу на те, що положеннями діючого КПК України не передбачено необхідності повідомляти учасників судового провадження, які не беруть участь у судовому розгляді, про надходження клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності та з`ясовувати їх думку про можливість такого звільнення на відміну від інших інститутів кримінального процесуального кодексу, таких як, наприклад, зміна прокурором обвинувачення у суді в сторону його пом`якшення, де повідомлення про це потерпілого є обов`язковим. Наведене указує на те, що не з`ясування думки потерпілих про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не може бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора та відсутність підстав для її задоволення.
Ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_13 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, з підстав передбачених п.4 ч.1 ст.49 КК України відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_13 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, з підстав передбачених п.4 ч.1 ст.49 КК України залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

____________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4