ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0001211 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 погоджене прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та накладено арешт на:
- вилучений 17 грудня 2021 року транспортний засіб марки «ГАЗ 5312» самоскид-с, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , 1979 року випуску, кольору хаки, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , разом з усіма вузлами, агрегатами та комплектуючими на вказаний транспортний засіб, із подальшою забороною відчуження вищевказаного транспортного засобу;
- на вилучене 17 грудня 2021 року майно: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , упаковане у спеціальний пакет Національна поліція України ЕХРТ0201560 із подальшою забороною його відчуження, а також на вилучені дерев`яні полети, свіжо спиляні, різного діаметра та довжиною, які знаходяться у металевому кузові транспортного засобу марки «ГАЗ5312», самоскид-с, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , кольору хаки, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , із подальшою забороною володіння, користування та розпорядження.
Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчим доведено, наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і є речовим доказом у кримінальному провадженні, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту з метою збереження речового доказу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді змінити в частині визначення місця зберігання арештованого майна, а саме передати майно на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_7 , в іншій частині залишити без змін.

Вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою.
Вказує, що застосований спосіб арешту майна у частині місця зберігання арештованого майна, фактично паралізує можливість користування власністю та є свавільним обмеженням власників майна у здійсненні свого права.

Під час апеляційного перегляду адвокат ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити.
Прокурор відповідно до ст. 405 КПК України, був повідомлений належним чином, до апеляційного суду не з`явився, що не перешкоджає розгляду.
Заслухавши доповідь судді, думку адвоката ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 370 КПК України (далі КПК) судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Одним із методів державного реагування на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.
Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При цьому слід врахувати, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК країни (збереження речових доказів) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:
- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;
- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;
- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;
- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Колегія суддів приходить до висновку, що накладаючи арешт на вилучене 17 грудня 2021 року майно, слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, правильно вирішив питання про накладення арешту на вказане майно, врахувавши вимоги кримінального процесуального закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні СВ ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001211, відомості про яке внесені до ЄРДР 18.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 грудня 2021 року, о 17 год. 33 хв., поблизу АЗС «Авіас», розташованої по вулиці Волгоградська в Саксаганському районі міста Кривого Рогу, працівниками патрульної поліції був зупинений транспортний засіб марки «ГАЗ 5312», реєстраційний номер НОМЕР_2 , завантажений деревиною, відповідні документи на яку відсутні.
В ході огляду місця події, що зафіксовано в протоколі огляду від 17.12.2021 року, було встановлено, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, яка знаходиться поблизу АЗС «Авіас» по вулиці Волгоградська в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, при цьому на проїжджій частини дороги знаходиться транспортний засіб марки «ГАЗ 5312», самоскид-с, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , кольору хаки, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , відкритий металевий кузов, якого повністю до бортів транспортного засобу заповнено дерев`яними полетами свіжо спиляними, різного діаметра та довжини.
Зважаючи на вищевказане, зазначений транспортний засіб марки «ГАЗ 5312», самоскид-с, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , кольору хаки, металевий кузов якого повністю до бортів заповнено дерев`яними полетами свіжо спиляними, різного діаметра та довжини, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_7 та упаковане у спеціальний пакет Національна поліція України ЕХРТ0201560, було вилучено в ході огляду місця події від 17.12.2021 року.
Постановою слідчого СВ ВП №4 Криворізького РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 18.12.2021 року зазначений транспортний засіб, завантажені у нього дерев`яні полети, а також свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу було визнано в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні.
Твердження апелянта про те,що правовий статус ОСОБА_7 у кримінальному провадженні не визначений, підозра у кримінальному провадженні не пред`явлена, апеляційний суд визнає необґрунтованими
9яаному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ця обставина не є підставою для відмови у накладенні арешту.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано суду жодних даних, які вказують на те, що означений автомобіль взагалі використовується в підприємницькій діяльності, є єдиним засобом проведення такої діяльності, чи джерелом доходу ОСОБА_7 , оскільки за положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що має місце у даному випадку.
При цьому, слідчий суддя врахував і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слід зауважити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.
Наведені в апеляційній скарзі доводи ніяким чином не спростосують висновки слідчого судді суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.132, 167, 170-173 КПК України, провів розгляд клопотання слідчого.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми доказами, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001211, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4