465/7313/21
1-кс/465/66/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2022 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , користувача вилученого майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного в межах досудового розслідування кримінального провадження ЄРДР №0000207 від 13.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Франківського районного суду м.Львова з клопотанням про скасування арешту у криміальному провадженні №0000207 від 13.09.2021 року на автомобіль марки "Volkswagen Golf", д.н.з. НОМЕР_1 та ключ до вказаного автомобіля.

Клопотання мотивує тим, що на теперішній час у вищевказаному кримінальному провадженні всі необхідні дослідження, огляди та експертизи проведено, відтак, на його думку, потреба перебування під арештом тимчасово вилученого майна пропала. Окрім цього, вказує, що арештоване майно не вилучено з цивільного обороту, жодних звинувачень йому не висунуто, зберігання автомобіля навпроти ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області порушує п.20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення.

Заявник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання, просив таке задовольнити. Додатково пояснив, що здійснював купівлю автомобіля на підставі довіреності, яка прострочена близько восьми років, доказів, які підтверджували здійснення купівлі вказаного транспортного засобу надати суду не міг.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання, просили відмовити в задоволенні такого, оскільки документи про реєстрацію транспортного засобу підроблені, відтак законних підстав користуватись автомобілем у заявника немає.

Заслухавши думку заявника, прокурора, слідчої, дослідивши матеріали заяви та кримінального провадження, приходжу до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.2,7 КПК України, визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 131 КПК України, встановлено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, ч.1-3 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України зпитань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди,завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільнийпозов),чи стягненняз юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст.174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі ч. 3 п. 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016, за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

В судовому засіданні встановлено, що постановами дізнавача СД ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області про визнання речових доказів та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 13.09.2021 року у даному кримінальному провадженні свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_6 , транспортний засіб марки "Volkswagen Golf", д.н.з. НОМЕР_1 , ключ з пультом сигналізації до вказаного автомобіля визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 15.09.2021 року накладено арешт на майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_6 , транспортний засіб марки "Volkswagen Golf", д.н.з. НОМЕР_1 , ключ з пультом сигналізації, заборонено на термін накладення арешту будь-яким фізичним чи юридичним особам використання вищевказаного майна.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/114-21/16956-КДТЗ від 05.10.2021, номер кузова « НОМЕР_3 » та двигуна НОМЕР_4 , представленого на дослідження "Volkswagen Golf", д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, є первинними, нанесено заводом-виробником, змінам не піддавалися.

Згідно відповіді ТСЦ МВС 6141 від 28.09.2021 №31/19/1-1122 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 було видано 10.04.2010 року на транспортний засіб Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , №кузова НОМЕР_5 , транспортного засобу з №кузова НОМЕР_3 в ЄДР ТЗ не зареєстровано.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 6ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких з інших причин неможливо, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Враховуючи те, що заяник ОСОБА_5 не надав жодних доказів того, що він є власником майна, законним користувачем автомобіля на який накладено арешт або володіє ним на законних підставах, а також те, що автомобіль марки Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 та ключ до вказаного транспортного засобу визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, приходжу до висновку, що заявлене клопотання до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.303, 305, 306,307, 309 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного в межах досудового розслідування кримінального провадження ЄРДР №0000207 від 13.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 06.01.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1