КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5660/2021 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження

20 вересня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року у справі № 757/38157/21, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року повернуто клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, особі, яка її подала.
Не погоджуючись з таким прийнятим рішенням слідчого судді власник майна ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 , подали апеляційну скаргу в якій просять скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
15.09.2021 вказана апеляційна скарга надійшла до Київського апеляційного суду та 16.09.2021 була передана судді-доповідачу.
Витребувавши, відповідно до ч. 1 ст. 422 КПК України, з суду першої інстанції відповідні матеріали, перевіривши їх зміст, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року у справі № 757/38157/21, такою, що не може бути прийнята до апеляційного розгляду з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК Українипід час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, ч. 1 ст. 309 КПК Українимістить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, зокрема про:

1) відмову у наданні дозволу на затримання;
2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;
3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;
4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;
5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;
5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або відмову в його застосуванні;
6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;
7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні;
8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні;
9) арешт майна або відмову у ньому;
10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність;
11) відсторонення від посади або відмову у ньому;
11-1) продовження відсторонення від посади;

12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування;
13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятоїстатті 284 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 309 КПК Українитакож визначено, що під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Згідно ч. 3 ст. 309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Таким чином, норми кримінального процесуального закону України чітко визначають порядок і дають перелік тих ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, таким чином забезпечуючи апеляційне оскарження рішення суду.
Можливість оскарження ухвали слідчого судді, якою повернуто клопотання про скасування арешту майна зазначеними правовими нормами не передбачена. Більш того, вказаними нормами закону не передбачено оскарження до суду апеляційної інстанції ухвали слідчого судді за результатом розгляду по суті клопотання про скасування арешту, розглянутого в порядку ст. 174 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Більш того, частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України, гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Крім того, повернення слідчим суддею клопотання про скасування арешту майна не позбавляє права заявника повторно звернутися до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України, з відповідним клопотанням.
Таким чином, ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року, про повернення клопотання про скасування арешту майна, окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
З урахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для прийняття до апеляційного розгляду апеляційної скарги власника майна ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року у справі № 757/38157/21, а тому слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.
Згідно ч. 5 ст. 399 КПК Україникопія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст.ст. ст. 307, 309, 399, 422 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

У відкритті провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року у справі № 757/38157/21, - відмовити.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження та апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка її подала.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому ст.ст.424, 426 КПК України.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2