н/п 1-кс/953/9219/21
"24" вересня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
В ході досудового слідства встановлено, що 23.06.2021 року до СУ ГУНП в Харківській області надійшов рапорт від оперативних працівників Харківського управління ДВБ НПУ у якому зазначається, що громадянин ОСОБА_7 на території м. Харкова області займаються незаконним виготовленням, зберіганням та збутом наркотичних засобів, та за допомогою мережі інтернет ресурсів підшукує посередників, яким дотримуючись заходів конспірації, уникаючи особистого контакту, передає наркотичні засоби, які у подальшому реалізуються шляхом розкладання закладок в обумовлених місцях.
Крім цього, в ході проведення слідчих (розшукових) дій по даному кримінальному провадженню, була отримана інформація про те, що ОСОБА_5 , 1974 р.н., також може бути причетним до вчинення вбивства своєї цивільної дружини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка вже тривалий час відсутня за місцем свого мешкання, а саме з травня 2020 року.
На підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 16.07.2021 відносно гр. ОСОБА_5 проведено негласні слідчі (розшукові) дії передбачені ст. 260 КК України, а саме аудіо-,відеоконтроль особи. За результатами НС(Р)Д за період з 16.07.2021 по 16.09.2021 встановлено, що 04.09.2021 ОСОБА_5 вдома, в ході зустрічі з чоловіком на ім`я ОСОБА_10 , під час розмови згадали про вбивство гр. ОСОБА_9 в одній з кімнат його будинку ОСОБА_5 , крім того останнім в розмові зазначено, що сам труп ним закопаний на території його подвір`я.
Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно, приватне домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у якому зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_5 належить на праві власності (по 1/3 кожному) наступним особам: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13
23.09.2021 на підставі отриманого дозволу про проведення огляду від громадянки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без ухвали слідчого судді проведено огляд місця події - кімнати в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , тобто місцем огляду є кімната, розташована праворуч від входу в будинок. В ході огляду у вказаній кімнаті виявлено та вилучено:
1. Паперовий пакет з написом "PRISMA" з гілкою рослинного походження всередині (об`єкт №1).
2. Полімерний пакет, всередині якого знаходиться подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору (об`єкт №2).
3. Фрагмент тканини (виріз) з матрацу синьо-сірого кольору з нашаруванням речовини невідомого походження(об`єкт №3).
На теперішній час власника вищевказаних об`єктів не встановлено.
У зв`язку з тим, що вилучений під час огляду місця події об`єкт, є предметом кримінального правопорушення, по якому необхідно провести ряд судових експертиз та в подальшому визнати його речовим доказом по провадженню, тому в ході досудового слідства виникла необхідність накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду майно.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.
Захисник зазначив, що прокурором не доведено, що вилучений фрагмент тканини (виріз) з матрацу синьо-сірого кольору з нашаруванням речовини невідомого походження, має доказове значення у даному кримінальному провадженні. Підозрюваний підтримав захисника.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Згідно ч. 3, ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При розгляді клопотання про арешт майна встановлюються такі обставини:
-правова підстава для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України;
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення(ч. 1 ст. 98 КПК України).
Прокурор в клопотанні вказує на таку підставу для накладення арешту на майно як збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Більш того, вказаний фрагмент тканини, який вилучений під час огляду будинку АДРЕСА_1 , без ухвали слідчого судді на проведення такого огляду.
За ч.2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Згідно ч. 1 ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 статті 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Згідно ч. 2 вказаної статті під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Частиною 3 вказаної статті встановлено, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
За даними інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності наступним особам: ОСОБА_11 1/3 частина, ОСОБА_12 1/3 частина, та ОСОБА_13 1/3 частина.
Приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного й сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 7.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України» зазначив, що будь-яке втручання згідно з п.1 ст.8 конвенції повинне бути виправданим у розумінні п.2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою ст.8 конвенції є захист особи від свавільного втручання державних органів.
В даному випадку, втручання у власність не є виправданим та суперечить зазначеним положенням КПК та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновків про відсутність підстав для задоволення клопотання
Керуючись ст. ст. 13, 98, 170-173, 175, 233, 237, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1