Дата документу 02.09.2021 Справа № 336/749/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/749/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/758/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянки України, яка незаміжня, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
22 травня 2007 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнена від відбування покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України з випробувальним терміном на 2 роки;
22 квітня 2008 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
05 вересня 2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.ч.2, 3 ст.185 із застосуванням ст.ст.69,70 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнена 14 лютого 2014 року за відбуттям терміну покарання;
29 січня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнилась 26 вересня 2016 року, умовно-достроково, невідбутий строк покарання 10 місяців 24 дні.
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2021 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повернуто прокурору Запорізької місцевої прокуратури №1, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Своє рішення суд мотивував тим, що діям ОСОБА_6 надана правова кваліфікація, як кримінальному правопорушенню (злочину), передбаченому ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднане з проникненням у житло. Разом з тим, з обвинувального акту випливає, що не всім фактичним обставинам, що були встановлені, викладені і відображені в формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті, надана правова кваліфікація. Діям ОСОБА_6 щодо викрадення платіжних карток органом слідства правової кваліфікації не надано, хоча в обвинувальному акті вони зазначені, як встановлені слідством обставини.
Виходячи з викладеного, на думку суду першої інстанції, дії ОСОБА_6 з таємного викрадення платіжних карток також потребують правової кваліфікації, що є відмінною від кваліфікації дій по таємному викраденню іншого майна ОСОБА_9 , яка в обвинувальному акті в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України не надана, а, відтак, обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, у відповідності до якого обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Зазначене на думку суду першої інстанції перешкоджає призначення справи до судового розгляду, після чого будь-які процесуальні дії щодо зміни обвинувачення прокурором в суді, чи кваліфікації цих дій судом призведуть або до погіршення становища обвинуваченої, або до порушення прав потерпілої.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що судом першої інстанції допущено порушення вимог КПК України щодо меж судового розгляду, оскільки визначення правильності кваліфікації є предметом дослідження під час судового розгляду, а не під час підготовчого судового засідання.

Вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.314 КПК України під час підготовчого судового засідання вдався до оцінки правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 та піддав сумніву правильність викладення прокурором фактичних обставин вчиненого обвинуваченою злочину.

Обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні, відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

За змістом п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги до обвинувального акта визначені у ст.291 КПК України.
На думку колегії суддів, обвинувальний акт у даному провадженні вимогам зазначеної статті відповідає.
Вказаний акт складений слідчим та затверджений прокурором з зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та займаних посад останніх; в акті міститься найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; вказано анкетні відомості обвинуваченого, потерпілої; викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване обвинувачення; зазначені інші відомості, передбачені вказаною статтею.
В свою чергу, виходячи з положень ст.ст.314, 315 КПК України, під час підготовчого провадження суд не вправі перевіряти обставини, які підлягають встановленню лише в ході судового розгляду, а саме, про наявність чи відсутність складу злочину, правильність правової кваліфікації тощо.
Повернення обвинувального акту прокурору з підстав того, що особі не інкриміновано додатково і інше правопорушення, не передбачено законом, більш того, такі дії суду не узгоджуються з загальними засадами кримінального провадження, в т.ч. передбаченими ст.26 КПК України, а також положеннями ч.1 ст.337 цього Кодексу.
Таким чином, колегія суддів вважає, що вищевказаний обвинувальний акт повернутий прокурору судом першої інстанції без передбачених на те законом підстав, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.
З врахуванням викладеного, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, та відповідно до положень ст.409 КПК України, підлягає скасуванню.
Оскільки вирішення питань, передбачених ст.314 КПК України, відноситься до компетенції місцевого суду, скасовуючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.
При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2021 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повернуто прокурору Запорізької місцевої прокуратури №1, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4