Справа № 212/2219/21
У Х В А Л А

про запобіжний захід

13 жовтня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000404 від 28.11.2020 року, № 0000011 від 05.01.2021 року, № 0000045 від 15.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні криміналиних правовопрушень, передбачених за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 307 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник- адвокат ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказане вище кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , посилаючись на ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, а саме переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, з підстав того, що обвинувачений має соціальні зв`язки.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.331 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи заперечення сторони захисту щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 , пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним збутом наркотичних засобів, за яке передбачене покарання до десяти років позбавлення волі, та викрадення майна поєднаного з проникненням в інше сховище, а також обставини пред`явленого обвинувачення, відсутність належних гарантій, які б переважали ризику ухилення від суду, а також те, що судовий розгляд справи триває, не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі. Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, 199, 331 КПК України.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою або на підтвердження наявності місця роботи чи навчання суду не надано.

Суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , а також те, що він до затримання за місцем реєстрації проживав із мамою, обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, в той час, як в суді на розгляді перебувало два інших кримінальних провадження вчинених одразу після звільнення з місць позбавлення волі.

Оцінюючи наведені обставини, суд вважає, що існують ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а саме ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, переховування від суду, а тому інший більш м`який запобіжний захід не може в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження.

При цьому, суд зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд, дійшовши висновку про продовження існування вказаних вище ризиків, виходячи з положень ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог статті 199 КПК України, вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діянь, яке інкримінуються, а разом з іншим, допомагає уникнути ризиків, існування яких доведено, і які не зменшилися, є реальними, тому суд приходить до висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим строком на 60 днів з визначення розміру застави на підставі ст. 182,183 КПК України, двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 45400,00 гривень.

Стороною захисту не підтверджені доводи про наявність міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до 10.12.2021 року, включно.

Одночасно визначити заставу ОСОБА_3 у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 45400,00 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Дніпропетровській області протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, не відлучатись із населеного пункту, де він мешкає.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 10.12.2021 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі установи виконання покарання.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, вважається такими, що до останнього застосовано запобіжний захід у виді застави, та він зобов`язаний виконувати покладені обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Відмовити стороні захисту у клопотанні про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1