Справа № 462/7949/21
провадження 1-кп/462/662/21
У Х В А Л А

10 листопада 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000301 від 28.10.2021р. за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур одженця с.Добротвір Кам`янка-Бузького району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно до обвинувального акту ОСОБА_3 відповідно до наказу № 186/ос від 01.04.2013 року, виданого Державним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця» відокремленого підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Клепарів», перебуваючи на посаді оглядача вагонів у виробничому структурному підрозділі «Вагонне депо Клепарів» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Левандівська, 1 (надалі підприємство), маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомив про свою відсутність на території України протягом 41-го дня, зокрема:-15.10.2016, 17.10.2016, 18.10.2016,19.10.2016, 21.10.2016, 22.10.2016, 23.10. 2016р., 25.10.2016, 26.10.2016, 27.10.2016, 29.10.2016, 30.10.2016, 31.10.2016 , 20.12.2016, 21.12.2016, 22.12.2016 рік, 17.01.2017 рік,18.01.2017, 19.01.2017, 22.03.2017р., 23.01.2017, 25.01.2017, 26.01.2017, 27.01.2017, 29.01.2017,30.01.2017, 31.01.2017 р., 19.03.2017, 20.03.2017, 22.03.2017, 23.03.2017, 24.03.2017,26.03.2017, 27.03.2017р., 28.03.2017, 30.03.2017, 31.03.2017, 01.04.2017, 03.04.2017, 04.04.2017, 05.04.2017 року ОСОБА_4 , котрий відповідно до наказу підприємства № 90 о/с від 16.08.2016 року перебував на посаді майстра вагонного депо пункту технічного обслуговування вагонів та котрий являвся відповідальним за ведення і заповнення табелів обліку використання робочого часу на підприємстві, достовірно знаючи при цьому, що табелі обліку використання робочого часу типової форми №П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, тобто мав прямий доступ до офіційних документів первинного бухгалтерського обліку, попросив ОСОБА_5 внести завідомо неправдиві дані про його перебування на роботі та відпрацювання робочих годин за вищевказані дні. На це ОСОБА_5 погодився, внаслідок чого ОСОБА_3 бухгалтерією підприємства було нараховано на його банківську розрахункову картку від «Ощадбанк» грошові кошти в сумі 8247,73 грн. Після прибуття на територію України 06.04.2017, ОСОБА_3 отримав з електронного терміналу грошові кошти та розпорядився ними на власний розсуд,чим спричинив підприємству майнову шкоду на вказану суму.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі. Також надав заяву про закриття кримінального провадження за строками давності

Представник потерпілого виробничої структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Клепарів» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_7 надав письмову заяву, в якій вказує, що він ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302, ст. ст. 381, 382 КПК України та надає згоду на розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та їх не оспорює.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 ст.286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України (в ред., що була чинна на час події), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Таким чином, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тому суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України .

З пред`явленого обвинувачення вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що було вчинене у період часу 15.10.2016 року по 5.04.2017 року. Таким чином, минуло більше трьох років з часу скоєного кримінального правопорушення.

У відповідності до положень ст.12 КК України, кримінальні правопорушення за ч.1 ст.190 КК України є злочином невеликої тяжкості, а відтак звільнення від кримінальної відповідальності можливе після закінчення строку у три роки.

За таких обставин, ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а провадження закрити .Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3ст.49 КК України.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Керуючись ст.128, 284,288, 314-316, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1