Справа № 191/2039/21
Провадження № 1-в/191/500/21
У Х В А Л А
іменем України

13 вересня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3
представника адміністрації СВК № 94 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього ст. 81 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з вищевказаним клопотанням звернувся засуджений ОСОБА_5 про застосування до нього ст.81 КК України, а саме умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив його задовольнити. Також пояснив, що адміністрацію про наявність виконавчих листів не повідомляв, оскільки про них йому нічого невідомо.

Представник адміністрації ДУ «СВК №94» в судовому засіданні пояснив, що засуджений за час відбування покарання характеризується як особа, що довела своє виправлення, тому згоден з клопотанням заявника.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти клопотання засудженого та зазначив, що згідно реєстру боржників ОСОБА_5 має 4 виконавчих листи, хоча працевлаштований, але відрахувань з його доходу на погашення заборгованості не здійснюється.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, дійшов наступного висновку.

Згідно характеристики на засудженого, ОСОБА_5 прибув до Синельниківської ВК-94 30.08.2017 року. Раніше судимий 4 рази. У цій справі засуджений : 13.07.2017 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71, ч.5 ст.72 КК України до 5 років 10 днів позбавлення волі. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 29.10.2018 року зараховано тримання під вартою (ЗУ №838-VII) з 21.06.2017 року по 12.08.2017 року. Початок строку : 13.07.2017 року, кінець строку : 26.03.2022 року. За час відбування покарання ОСОБА_5 характеризується посередньо, на виробництві установи працевлаштований, отримав 3 заохочення, стягнень не має; ставлення до виконання робіт із благоустрою установи посереднє; приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Фізична культура і спорт»; у самодіяльних організаціях участі не приймає; за час відбування покарання засуджений здобув у вечірній школі повну загальну середню освіту; виконавчих листів в установі не має. 31.07.2020 року не було застосовано ст.81 КК України, враховуючи його заяву з проханням не застосовувати вищезазначену пільгу. На профілактичному обліку не перебуває. Провину у скоєному злочині визнав, розкаявся у вчиненому. Також, в характеристиці зазначено, що ОСОБА_5 18.11.2009 року був звільнений умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 24 дні, 04.04.2014 року- на 1 місяць 9 днів.

Згідно довідки за особовою справою № 145-М-17 на засудженого ОСОБА_5 , невідбута частина строку покарання станом на 13.09.2021 року становить 6 місяців 13 днів. Також зазначено, що підлягає умовно-достроковому звільненню на підставі ст.81 КК України по відбуттю 2/3 строку, тобто з 22.07.2020 року. Матеріали розглянуті комісією установи 31.07.2020 року відмовлено за заявою засудженого.

Відповідно довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_5 за період з 18.05.2018 року по 12.04.2021 року має три заохочення за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці. Стягнень не має.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» знаходиться з 30.08.2017 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований, до праці ставиться сумлінно.

Згідно п. 2, п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно ст.9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання своїх обов`язків є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Так «сумлінна поведінка» означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо. При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого.

Вивчивши відомості про особу засудженого, характеристика якого не є позитивною, оскільки не приймає участі у самодіяльних організаціях, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, а також минулу його поведінку щодо звільнення двічі умовно-достроково, що характеризує засудженого з негативного боку, а також враховуючи те, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в їх сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд не вбачає сумлінної поведінки засудженого та доведення ним свого виправлення. Вказані обставини свідчать про те, що поведінка засудженого не змінилася таким чином, щоб стати підставою для умовно-дострокового звільнення, а тому на даний час застосування умовно - дострокового звільнення є недоцільним. Наявність у засудженого лише трьох заохочень не можуть бути єдиною підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а тому в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 слід відмовити..

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього ст. 81 КК Українивідмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Повний текст ухвали складено 17.09.2021 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1