ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/292/22 Справа № 203/4934/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування №0000124 за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 361 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2022 року, було частково задоволено клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 днів тобто до 26 березня 2022 року.
Визначено відносно ОСОБА_7 заставу у розмірі 372 150,00 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що органом досудового розслідування зібрано докази, котрі свідчать про те, що в матеріалах кримінального провадження містяться наступні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Слідчий суддя вважав за можливе зменшити розмір застави, визначений попередньою ухвалою до 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В апеляціях:
- захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просила змінити ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави, зменшити ОСОБА_7 розмір застави до 100 000 гривень.
Вважає, що ухвала є незаконною та такою що підлягає скасуванню.
Вважає, що прокурор не довів обґрунтованість підозри, а слідчий суддя прийняв сторону обвинувачення, не надав належної правової оцінки доказам.
Вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України взагалі не доведені.
Слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного.
- підозрюваний ОСОБА_7 просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який та зменшити розмір застави.
Вважає, що ухвала є незаконною та такою що підлягає скасуванню.
Вказує, що слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання. Зазначив, що дружина хворіє та потребує підтримки, на утриманні також має батьків, які потребують допомоги.
Зазначає, що визначений судом розмір застави є для нього та його сім`ї непомірним.
Підозрюваний ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційних скарг та просили задовольнити їх вимоги.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки учасників процесу, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого висновку.
Частиною першою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
В провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000124, відомості про яке внесено до ЄРДР 20.02.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 361 КК України.
30 листопада 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 361 КК України.
01 грудня 2021 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.01.2022 із визначенням застави у сумі 454 000,00 грн.
26 січня 2022 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, було частково задоволено клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 днів тобто до 26 березня 2022 року. Визначено відносно ОСОБА_7 заставу у розмірі 372 150,00 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень.
Апеляційним переглядом встановлено, що під час судового розгляду слідчий суддя достатньою мірою з`ясував дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 361 КК України, оскільки наведені слідчим обставини дають достатні підстави для такого висновку, а доводи захисника та твердження підозрюваного щодо необґрунтованості підозри мають характер суб`єктивної оцінки зацікавленої особи і є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу чи його продовження має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що належним чином обґрунтовані і висновки слідчого судді про те, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Такими обставинами обґрунтовано визнано те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення.
Приймаючи стосовно підозрюваного рішення про визначення розміру застави, слідчий суддя вважав за можливе зменшити розмір раніше визначеної застави до 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Колегія суддів не погоджується з даним висновком слідчого судді та вважає доводи апелянтів стосовно непомірності розміру застави обґрунтованими.
Відповідно до ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього і визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину.
Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини проживання.
Стаття 182 ч. 4 КПК України та практика ЄСПЛ визначає, що розмір застави має достатньо гарантувати дотримання підозрюваним процесуальну поведінку і не може бути завідомо непомірною для нього.
Сторона обвинувачення не представила переконливих даних, що вказана сума застави є явно помірною для підозрюваного. Тому визначена сума не може залишатись у у визначеному слідчим суддею розмірі. ЇЇ слід зменшити до розміру, який на переконання колегії суддів з урахуванням матеріального стану підозрюваного буде достатньою гарантією належної процесуальної поведінки та буде для нього помірною, а саме у 50 мінімальних прожиткових мінімумів, що становить 124 050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень 00 коп.
Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Інших істотних процесуальних порушень у цьому провадженні не виявлено.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг підозрюваного та його захисника.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Дніпропетровської області прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , - задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 26 березня 2022 року.
Встановити заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить_124050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень, у разі внесення якої ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти.
У випадку внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом телефонним зв`язком чи повісткою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора;
- утримуватись від спілкування з підозрюваним, свідками у цьому ж кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі його неявки за викликом до слідчого, прокурора без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3