Справа № 465/9591/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1231/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені №0000306 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2

з участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_7 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 09.12.2021 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09.12.2021 року Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000306 від 03. 11. 2021 року щодо обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КПК України, повернути прокурору Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_7 для приведення його у відповідність вимогам процесуального законодавства.
Згідно з ухвалою суд звертає увагу на те, що складений 25 листопада 2021 року та скерований прокурору для затвердження обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000306 від 03.11.2021 року слідчою ВРЗЗС ЛРУП « 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 , складений на підставі матеріалів досудового розслідування яке проводилося слідчим ОСОБА_11 , повноваження якого у даному, - конкретному кримінальному проваджені не підтверджені, оскільки в дорученні від 03.11. 2021 року не вказано номер конкретного провадження, за своїм змістом є формальним, а постанова про його призначення як слідчого для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000306 від 03.11.2021 року в матеріалах кримінального провадження відсутня, не надав такої і прокурор в судовому засіданні. Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилося особою, повноваження якої в кримінальному провадженні не підтверджені.
Викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не є конкретним і зрозумілим не тільки для обвинуваченого, але й для суду, зокрема в ньому не зазначено всіх обставин кримінального провадження , а саме, що подіям викладеним в обвинувальному акті передували події про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і , саме працівниками поліції, тобто все до точності навпаки. Так, згідно одного із протоколів старшого інспектора ЧЧ ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_12 . 03. 11. 2021 року об 20 год. 27 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 03.11.2021 року о 20 - 25 за адресою: АДРЕСА_3 повідомила, про те, що сьогодні 0 10: 00 год. нанесли тілесні ушкодження працівники поліції. Доставила бригада ШМД № 112 о 18: 00 год. потерпілого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає АДРЕСА_1 , моб НОМЕР_1 , діагноз: забій мяких тканин грудної клітки, поперекової ділянки, клінічне сп`яніння, у супроводі працівників поліції покинув територію ДО ЄО 23380.
Обвинувальний акт містить й інші суперечності та недоліки, котрі в силу стадії кримінального процесу, не можуть бути усунуті судом. Так, згідно з вимогами статті 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акту до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику. Проте, до суду матеріали передані наручно 30 листопада 2021 року, тобто через п`ять днів після затвердження обвинувального акта, не зважаючи на те, що перед вихідними передував робочий день та робочий день після вихідних, що суперечить ст. 293 КПК України, згідно якої, прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду. При цьому визначене законодавцем поняття одночасно, суд сприймає в абсолютному вигляді, оскільки такі дії прокурора у подальшому пов`язуються з процесуальними строками.
На ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 09.12.2021 року про повернення прокурору обвинувального акту в кримінальному провадженні №№0000306 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, щодо ОСОБА_6 скасувати та приз призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, в обвинувальному акті, складеному відносно обвинуваченого ОСОБА_13 наявні усі перелічені вище та передбачені ст.291 КПК України відомості, що підлягали відображенню у обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні. Зокрема, такий містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), анкетні відомості потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, дату та місце його складення та затвердження.
При цьому, в ході з`ясування думки учасників про можливість призначення справи про обвинувачення ОСОБА_13 до судового розгляду, про це не заперечила ні сторона обвинувачення, в особі прокурора, ні сторона захисту, в особі обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_14
Єдиним зауваженням сторони захисту до обвинувального акту було те, що, на думку захисника, такий повинен містити відомості про усіх членів групи прокурорів та слідчих у провадженні, а не лише слідчого і прокурора які підписали та затвердили обвинувальний акт. однак, такі спростовано самим суддею в засіданні та формулюванням п.4 ч.2 ст.291 КПК України.
Разом з тим, суд у підготовчому засіданні вдався до перевірки обставин внесення відомостей про вказане кримінальне правопорушення до ЄРДР, зобов`язав прокурора зачитати обвинувальний акт, здійснив допит обвинуваченого ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_9 , провів між ними одночасний допит, перейшов до з`ясування допустимості доказів, з точки зору наявності повноважень у осіб, які здійснювали досудове розслідування, склали та підписали обвинувальний акт, наявність наказів на призначення службових осіб, які надавали доручення слідчим та виносили постанову про створення групи слідчих.
Крім цього, суд сам собі суперечить, оскільки повертаючи обвинувальний акт вказує на неможливість усунення наявних, на його думку, порушень шляхом приведення обвинувального акту у відповідність до вимог, вказаних у ст.291 КПК України, вдається до констатації недопустимості зібраних доказів, не дослідивши їх, чим фактично сам створює перепони стороні обвинувачення та захисту для доступу до правосуддя, можливості подавати докази та доводити їх переконливість перед судом, а стороні захисту бути виправданим, за умов зазначених судом в ухвалі від 09.12.2021, чим порушує основні засади кримінального провадження.
Єдине з чим можна погодитись, то це те, що всі неточності та недоліки повинні і можуть бути з`ясовані та перевірені доказами лише на стадії судового розгляду, а не у підготовчому судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які щодо розгляду апеляційної скарги поклались на розсуд суду, думку потерпілого, який при прийнятті рішення поклався на розсуд суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви його ухвалення.
Положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Відповідно до вимог ч. 5 зазначеної статті, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вимоги до обвинувального акту встановлені ст. 291 КПК України, та даний перелік є вичерпним.
Так, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Будь-яких інших підстав для повернення обвинувального акту прокурору законом не передбачено.
Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, є помилковими. При вивченні матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не встановлено порушень норм кримінального процесуального закону, зазначених в ухвалі суду першої інстанції, а судом прийнято передчасне та необґрунтоване рішення про повернення обвинувального акту прокурору.
Як убачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).
Крім того, положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Відповідно до Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 24.11.2016 № 5-328-кс16 під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі.
Що стосується висновків суду на те, що обвинувачення сформульоване не чітко, містить суперечності, не зрозуміло в чому саме обвинувачується ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає їх безпідставними та не вмотивованими, оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_14 не заперечували щодо можливості призначення справи до судового розгляду, жодних зауважень у сторони захисту до обвинувального акту не було.
Отже, під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції не вирішив питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, натомість безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору, чим порушив вимоги кримінально-процесуального закону.
Що стосується посилання суду в ухвалі, що обвинувальний акт отримано судом через п`ять днів після його затвердження, що на думку суду суперечить ст. 293 КПК України, згідно якої прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акту до суду, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до ст. 293 КПК передбачає обов`язок прокурора надати копії обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру або виховного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування на момент передання вказаних документів суду, що підтверджується розписками вказаних вище осіб.
При цьому, су звертає увагу, що подання обвинувального акта до суду повзується з процесуальними строками, однак у випадку, встановлення підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, відповідно до ст. 314 КПК України, суд у підготовчому засіданні приймає рішення про закриття провадження, а не про повернення обвинувального акта. Крім цього колегія суддів приходить до переконання, що у даному випадку порушення строків строки досудового розслідування порушені не були.
Аналіз змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_6 дає підстави для висновку, що він містить всі відомості про обставини, що підлягають доказуванню, анкетні дані обвинуваченого та потерпілих, дата, місце його складання та затвердження, а тому висновок суду про наявність недоліків, які перешкоджають призначенню обвинувального акту до судового розгляду і потребують доопрацювання прокурором колегія суддів вважає необґрунтованими.
Обставини, які перелічені в ухвалі суду, як підстави для повернення обвинувального акта прокурору, підлягають вирішенню на стадії судового розгляду та виходять за межі питань, що підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання.
Ухвала суду від 09.12.2021 року, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Враховуючи зазначене вище, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_7 задоволити.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту від 25.11.2021 року у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний Реєстр досудових розслідувань за № 0000306 від 03.11.2021 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд у тому ж складі суду першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4