Справа № 372/786/22
Провадження 1-кп-187/22
ухвала
Іменем України
19 березня 2022 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :
19 березня 2022 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 21.01.2022 року, відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 ст. 187 КК України.
Ухвалою судді від 19.03.2022 року призначене підготовче судове засідання по вищевказаному кримінальному провадженню.
Відповідно до ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.03.2022 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 ..

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заперечив проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні ризики.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України контроль за доцільністю продовження тримання обвинуваченого під вартою покладено на суд.

У зв`язка з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності та передбачає надання відповідним органом державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністрації та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, замовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

В умовах найкризовішої ситуації в Україні, завданням, передбаченим КПК України, яке покладається на орган державної влади України, органи досудового розслідування, прокуратури та суду, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду, що передбачає собою дотримання процесуальних строків і прийняття відповідних процесуальних рішень у разі їх закінчення.

Положення ст.615 КПК України передбачають особливості досудового розслідування в умовах воєнного стану та заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації,

однак безпосередньо не регулюють питання щодо продовження строку тримання під

вартою, що свідчить про здійснення даної процедури на загальних підставах,

передбачених КПК України.

Беручи до уваги вищенаведене суд приходить до висновку, що питання щодо

доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 слід розглянути без участі обвинуваченого, оскільки в

умовах воєнного стану, та частих повідомлень про повітряну тривогу існує

об`єктивна загроза життю та здоров`ю учасників кримінального провадження як під

час пересування по місту Києву, Київській області так і під час перебування в кімнатах призначених для відео конференції зв`язку.

Таким чином суд, вислухавши прокурора , захисника обвинуваченого який не заперечив проти слухання справи в відсутності обвинуваченого, перевіривши ризики які були підставою для обрання та

продовження обвинуваченому запобіжного заходу приходить до наступних

висновків.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного

заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на

нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від

органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити

будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення

обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого,

свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж

кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим

чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне

правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які лають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, суд не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, за формою вини є умисними, при доведенні провини за які обвинуваченому загрожує покарання від до семи років позбавлення волі.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин республіки Арменія, не працюючий, одружений, без місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, судом окрім норм України, враховується практика Європейського суду з прав людини, сформульована зокрема у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставини у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 тяжкість злочину який інкримінуються обвинуваченому та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також такою обставиною є підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому злочину, відсутність працевлаштування, а відповідно і джерела доходів, інформація про обвинуваченого, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризиків переховування від суду, впливу на свідків та вчинення нових кримінальних правопорушень.

Реальним на даний момент є ризик переховування від суду, оскільки розуміючи яке покарання йому загрожує у разі доведення вини, обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст.2 КПК України.

Також продовжує існувати і ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які на даний момент не допитані в суді, на яких обвинувачений може незаконно впливати, враховуючи те, що у відповідності до ст. 23 КПК України, суд може обґрунтувати свої процесуальні рішення лише показаннями отриманими безпосередньо в судовому засіданні.

Разом із тим, судом не здобуто інформації про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, які би переважили вищезазначені ризики та могли гарантувати бездоганну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також судом не здобуто інформації, яка би категорично виключала можливість перебування обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 31, 32, 33, 179,194, п 315, 316 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» продовжити до 16 травня 2022 року включно.
В підготовчому судовому засіданні оголосити перерву до 12 години 00 хвилин 18 квітня 2022 року.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою підлягає оскарженню. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1