Провадження № 1-кс/359/1879/2021
У Х В А Л А
5 листопада 2021 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах власника майна ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000326, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в :
04.11.2021 року адвокат ОСОБА_2 звернулася з вказаною скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить зобов`язати слідчого здійснити процесуальні дії вручити винній особі в кримінальному провадженні повідомлення про підозру та відповідний обвинувальний акт.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Так, главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України може бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Так, визначені у ч. 1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення. Таким чином, ч. 1 ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Однак, пунктом 1 даної статті визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
При цьому, як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 09 листопада 2012 року № 1640/0/4-12 "Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування" у статті 303 КПК визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати, зокрема у бездіяльності слідчого, прокурора, проявом якої є нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк. У такому разі слід зазначити про наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.
Також в узагальненні "Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування", лист від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17, у розділі 1.3, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчиняти певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством. Наведена ознака відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК України.
Таким чином, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України, і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.
Як вбачається зі змісту скарги адвоката ОСОБА_2 , в ній йдеться мова про оскарження бездіяльності слідчого з приводу неповідомлення винній особі підозри та невручення у цьому зв`язку відповідного обвинувального акту. В той же час, на думку слідчого судді, власник тимчасово вилученого майна (не являється потерпілим чи цивільним позивачем) має право оскаржити бездіяльність слідчого лише в частині, що стосується такого майна (повернення, арешт тощо).
При цьому слідчим суддею встановлено, що у відповідності до ст. 220 КПК України відповідний адвокатський запит представника власника тимчасово вилученого майна (транспортного засобу) було розглянуто слідчим та надано відповідь, що кримінальне провадження триває, а станом на 09.07.2021 року повідомлення про підозру нікому не оголошено, а обвинувальний акт жодній особі не вручено.
Так само, зі змісту скарги не вбачається, що наявна бездіяльність слідчого у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, відносно майна власника та особи, яка є власником тимчасово вилученого майна. При цьому, представника такої особи оскаржує бездіяльність слідчого, яку слід оскаржувати в порядку, визначеному ст. 308 КПК України (оскарження недотримання розумних строків). Як вбачається і змісту відповідної скарги заявником оскарження недотримання розумних строків при проведенні досудового розслідування не здійснювалось.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що в порядку ст. 303 КПК України, не вповноважений на надання слідчому вказівок щодо оголошення підозри чи вручення обвинувального акту, оскільки це виключна компетенція (дискреційні повноваження) слідчого та (або) прокурора, в залежності від стадії досудового розслідування.

З цього приводу, слідчий суддя вважає, що представником власника тимчасово вилученого майна оскаржується бездіяльність слідчого, що не може бути предметом оскарження такої особи згідно вимог ст. 303 КПК України в порядку нагляду за досудовим розслідуванням слідчим суддею.

У цьому зв`язку, суддя враховує, що діючим КПК України не передбачено право власника тимчасово вилученого майна чи представника такої особи на безпосереднє звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого у цьому зв`язку (щодо оголошення підозри чи вручення обвинувального акту).

Крім того, слідчий суддя наголошує, що така особа має право на подання відповідних клопотань щодо вирішення долі тимчасово вилученого майна (у цьому зв`язку оскарження дій чи бездіяльності слідчого в порядку ст. 303 КПК України) чи оскарження дотримання органом досудового розслідування відповідних строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що бездіяльність слідчого з цього приводу не може бути предметом оскарження на стадії досудового розслідування за скаргою власника тимчасово вилученого майна.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що адвокатом ОСОБА_2 оскаржується бездіяльність слідчого, що не входять до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування власником тимчасово вилученого майна, тобто подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню в порядку, передбаченому ст.303 КПК України.

При цьому, як роз`яснив Європейський суд з прав людини у рішеннях по справах "Верітас проти України" та "Сокуренко та Стригун проти України", суд не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством.
За правилом ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, що не підлягає оскарженню.
З огляду на ці обставини слідчий суддя вважає, що належить відмовити адвокату ОСОБА_2 , яка діє в інтересах власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 , у відкритті провадження за скаргою.
На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 9, 26, 220, ч. 1 ст. 303, ч. 4 ст.304, ст. 370-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах власника майна ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000326, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.
Копію ухвали слідчого судді негайно направити заявнику з усіма доданими до неї матеріалами.
Слідчий суддя ОСОБА_1