Провадження №1-кс/463/7825/21
У Х В А Л А
про скасування арешту майна

28 грудня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника власника майна Львівської міської ради про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001899 від 4 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч. 3 ст. 358 КК України, -

встановив:

заявник звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова із клопотанням про скасування арешту майна (запис обтяження №21904681), який було накладено на нежитлові приміщення загальною площею 67,8 кв.м в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 09.08.2017 у справі № 461/5501/17, щодо приміщень загальною площею 67,8 кв.м в будинку за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із тим, що відпала потреба у застосуванні цього заходу, а також у зв`язку з тим, що власник майна не може ним розпоряджатися.

Клопотання мотивує тим, що Львівська міська рада у вказаному кримінальному провадженні не визнавалась потерпілою особою, а тому не було представника органу місцевого самоврядування присутнім при розгляді питання про арешт майна. Для повернення незаконно втраченого майна територіальної громади м. Львова, було подано цивільний позов Львівською місцевою прокуратурою № 1 в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_3 про витребування з чужого незаконного володіння нежитлових приміщень площею 67,8 кв.м в будинку АДРЕСА_1 та скасування запису про державну реєстрацію права власності. Постановою Львівського апеляційного суду від 4 липня 2019 року ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги у справі №461/1119/18 за позовом Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_3 за участю третіх осіб про витребування з чужого незаконного володіння нежитлових приміщень загальною площею 67,8 кв.м в будинку за адресою: АДРЕСА_1 та скасування запису про державну реєстрацію права власності. Постановою Верховного Суду від 11 серпня 2020 року постанову Львівського апеляційного суду від 4 липня 2019 року у справі №461/1119/18 залишено без змін. У зв`язку з чим, в Державний реєстр речових на нерухоме майно було внесено відомості про реєстрацію права комунальної власності Львівської міської ради на нежитлові приміщення загальною площею 67,8 кв.м на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, дата реєстрації: 18 вересня 2019 року). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис про зареєстроване обтяження № 21904681 у виді арешту щодо вказаних вище нежитлових приміщень на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 9 серпня 2017 року у кримінальній справі № 461/5501/17. Позов Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_3 було задоволено, однак, при винесенні вказаного рішення судом питання про скасування накладеного арешту не вирішувалось. Відтак вважає, що станом на сьогодні в застосуванні арешту майна відпала потреба, оскільки майно було повернуто його законному власнику за рішенням суду у цивільній справі №461/1119/18. Зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001899 від 4 травня 2017 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358 КК України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів) в межах якого було накладено арешт, на даний час триває, однак його зняття жодним чином не вплине на розслідування кримінального злочину та притягнення винних осіб до відповідальності за його вчинення, оскільки право власності на приміщення на АДРЕСА_1 відповідно до інформації зібраної під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі підробленого рішення Галицького районного суду м. Львова. Також управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку підготовано проект ухвали «Про включення до Переліку об`єктів малої приватизації комунальної власності Львівської міської територіальної громади, які підлягають приватизації у 2021 році способом аукціону, нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 , відтак наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованого обтяження порушує право власника щодо розпорядження його власністю. У зв`язку з наведеним подане клопотання просить задовольнити.

У судове засідання представник власника майна, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Представник Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи, заперечення чи будь-яких інших клопотань до суду не подав.

За таких обставин відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання за відсутності особи, яка заявила клопотання, та представника особи, за клопотанням якої було арештовано майно.

Оглянувши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні Львівського РУП №1 ГУ НП України у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001899 від 4 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч. 3 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 9 серпня 2017 року в межах кримінального провадження №0001899 від 4 травня 2017 року накладено арешт на нежитлові приміщення від 7-1 по 7-6 загальною площею 67,8 кв.м., що по АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 , шляхом заборони для нього та будь-яких інших осіб розпоряджатися будь-яким чином цим майном шляхом укладання будь-яких правочинів і реєстрації їх у Державній реєстраційній службі України, державних нотаріальних конторах, приватних нотаріусів та інших організаціях та установах (а.с. 20).

На підставі даної ухвали державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради 16 серпня 2017 року було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №21904681 щодо арешту нерухомого майна з реєстраційним номером 101 за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 124 (а.с. 5-6).

Постановою Львівського апеляційного суду від 4 липня 2019 року у справі №461/1119/18 задоволено позов Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради та витребувано у ОСОБА_3 на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради нежитлове приміщення загальною площею 67,8 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), визнано недійсним та скасувано запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на вказане нежитлове приміщення, здійснену 25 листопада 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с. 16-19).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №1 звернувся із зазначеним позовом в інтересах Львівської міської ради, мотивуючи свої вимоги тим, що слідчим відділенням Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001899 від 4 травня 2017 року за фактом підроблення рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2010 року у справі №2-982/2010, на підставі якого зареєстровано право власності на нежитлові приміщення площею 67,8 кв.м., що по АДРЕСА_1 . При цьому прокурором було зазначено, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2010 року по справі №2-982/2010 за позовом ОСОБА_5 до Мистецького фонду імені Короля Данила про визнання права власності зареєстрував право власності на нежитлові півпідвальні приміщення загальною площею 67,8 кв.м по АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного Суду від 11 серпня 2020 року постанову Львівського апеляційного суду від 4 липня 2019 року у справі №461/1119/18 залишено без змін (а.с. 13-15).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №291562043 від 21 грудня 2021 року вбачається, що 18 вересня 2019 року на підставі постанови суду від 4 липня 2019 року у справі №461/1119/18 право власності на нежитлові півпідвальні приміщення від 7-1 по 7-6 загальною площею 67,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), зареєстровано за Львівською міською радою (а.с. 5-6).

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При цьому згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Також статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Як вбачається з матеріалів наданих разом з клопотанням про скасування арешту майна копій документів, кримінальне провадження №0001899 від 4 травня 2017 року здійснюється за фактом підроблення рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2010 року у справі №2-982/2010, на підставі якого зареєстровано право власності на нежитлові приміщення площею 67,8 кв.м., що по вул. І. Франка,124 у м. Львові, за ОСОБА_5 , хоча такі дійсно належали територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради на підставі рішення Ленінської ради народних депутатів №222 від 14 квітня 1987 року «Про затвердження реєстру житлових будинків належних місцевим радам». Водночас, постановою Львівського апеляційного суду від 4 липня 2019 року у справі №461/1119/18 вказане нежитлове приміщення витребувано у ОСОБА_3 на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради та 18 вересня 2019 року право власності на таке зареєстровано за Львівською міською радою. З наведеного вбачається, що на даний час нерухоме майно, арешт на яке було накладено ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 9 серпня 2017 року повернуто належному власнику, а відтак потреба в такому арешті відпала.

Враховуючи вищенаведене та відсутність заперечень з боку органу досудового розслідування, за клопотанням якого було накладено арешт, оцінюючи доводи представника власника майна щодо відсутності підстав для продовження його застосування, слідчий суддя приходить до висновку, що такі у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про підставність клопотання про скасування арешту майна, а тому дане клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

клопотання представника власника майна Львівської міської ради про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 9 серпня 2017 року у справі № 461/5501/17, на нежитлові приміщення від 7-1 по 7-6 загальною площею 67,8 кв.м, в будинку за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 124 (запис обтяження №21904681).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1