Провадження №1-кп/205/152/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001110 від 23 листопада 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-спеціальна, розлученого, раніше не засудженого, працюючого начальником виробництва ТОВ «Аква-Хім», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №182 о/с від 01 березня 2021 року, ОСОБА_5 призначено на посаду заступника командира взводу №1 роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. 22 листопада 2021 року, близько 18 години 50 хвилин, екіпажем «Легіон 412», у складі заступника командира взводу №1 роти №4 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , під час виконання службових обов`язків, а саме: вільного патрулювання на службовому автомобілі по вул.Талаліхіна, в м.Дніпро, в районі будинку №13 було зупинено транспортний засіб: моторолер «HONDA DIO», р/н НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 за порушення вимог п.п.2.3 (г) Правил дорожнього руху України. Під час з`ясування обставин адміністративного правопорушення, працівниками поліції у обвинуваченого ОСОБА_4 виявлено та за допомогою приладу «Alcotest 0511» з результатом 2,46‰, підтверджено ознаки алкогольного сп`яніння. Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі, а саме: заступнику командира взводу №1 роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_5 , будучи обізнаним, про те, що останній є особою, яка постійно здійснює функції держави, тобто є службовою особою, обвинувачений ОСОБА_4 , в той же день, близько 19 години 13 хвилин, перебуваючи на задньому пасажирському сидінні службового автомобіля, який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, висловив пропозицію надання неправомірної вигоди у розмірі 10 000 грн. за не вчинення дій відносно нього з використанням наданого ОСОБА_5 службового становища, а саме: за не притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, при вказаних в обвинувальному акті обставинах, будучи зупиненим працівниками поліції під час керування моторолером «Хогда» у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на задньому сидінні службового автомобіля патрульної поліції, який знаходився в районі буд. АДРЕСА_2 , запропонував командиру взводу поліції ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 10 000 грн. за непритягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, має неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжуває покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , щирого каяття останнього та позиції прокурора, суд вважає можливим призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави, але не в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.369 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази, якими було визнано: DVD-диск з відеозаписами з нагрудних відеокамер №DM 4513 та DM 4606 - залишити при матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1