ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 694/2416/21
Провадження № 11-сс/821/11/22 Категорія: ст. 303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2021 року за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

в с т а н о в и в :

20 грудня 2021 року ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області зі скаргою на бездіяльність слідчого Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 13 грудня 2021 року.

Подана скарга мотивована тим, що 13 грудня 2021 року ОСОБА_5 подано заяву про вчинення кримінального злочину Міністром охорони здоров`я ОСОБА_6 , що містять ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, яка відповідно до відмітки про отримання була прийнята суб`єктом оскарження 13 грудня 2021року. Однак станом на 20 грудня 2021 р. слідчим не внесено відомості про кримінальне правопорушення за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_5 просила, слідчого суддю зобов`язати слідчого Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області внести відповідні відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, відображене в її повідомленні про скоєне кримінальне правопорушення від 13 грудня 2021 року та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що в поданій в заяві ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 13 грудня 2021 року, відсутні будь-які об`єктивні дані, що дійсно свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого, на думку ОСОБА_5 , Міністром охорони здоров`я ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Зокрема, не зазначено, на яких підставах ОСОБА_5 вважає підробленим подання ОСОБА_6 , як головного санітарного лікаря України до Міністра охорони здоров`я України для прийняття рішення щодо звернення до КМУ з пропозицією про встановлення карантину і в чому саме полягали тяжкі наслідки такого підроблення (оскільки ч. 2 ст. 366 КК України передбачає настання саме тяжких наслідків службового підроблення); тощо.

Фактично, саме звернення до правоохоронних органів зумовлене незгодою заявника з введенням карантину на території України. Наведені обставини послугували підставою для висновку, що ОСОБА_5 усвідомлює абстрактний характер звернення до правоохоронного органу з приводу вчинення злочину Міністром України та використовує правоохоронну та судову системи держави для виконання невластивих їм функцій. Сам по собі зміст заяви про кримінальне правопорушення дає достатні підстави слідчому судді зробити висновок про відсутність події службового підроблення, оскільки заява не містить конкретних обставин такого правопорушення.

Згідно висновків слідчого судді місцевого суду, ОСОБА_5 подано безпідставну, явно необґрунтовану, із штучним характером, скаргу з метою притягнення особи до кримінальної відповідальності, що свідчить про зловживання останньою правом на подання скарги, передбаченим КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_5 , 30 грудня 2021 року подала апеляційну скаргу в якій, просила ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2021 року у справі № 694/2416/21 скасувати.

Постановити ухвалу якою зобов`язати заступника керівника ГУНП в Черкаській області начальника слідства, полковника поліції ОСОБА_7 невідкладно внести відомості про вчинення кримінального злочину, стосовно Міністра охорони здоров`я України ОСОБА_6 , які мають ознаки складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_5 та розпочати за даною заявою досудове розслідування у формі досудового слідства.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду її скарги на бездіяльність посадових осіб ,яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, слідчому судді необхідно було врахувати, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви про кримінальне правопорушення. Уповноважені органи зобов`язані лише здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Крім того, зазначає, що слідчим суддею залишилося поза увагою, що ч. 1 ст. 214 КПК України містить імперативний припис, згідно з яким слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування, а ч. 4 цієї норми КПК України встановлено, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

ОСОБА_5 просила розглядати апеляційну скаргу без її участі, прокурор в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду апеляційної скарги був належним чином повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на адресу Звенигородської окружної прокуратури 13 січня 2022 року о 10 год 09 хв.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За наведених обставин, колегія суддів вважає можливим розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_5 без участі прокурора, оскільки його неявка не перешкоджає перегляду ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2021 року.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення слідчого судді та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_5 , в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139).

Згідно з п. 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4,5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року (справа № 818/1526/18), у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Так, зі скарги на бездіяльність слідчого Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якою заявник звернулась до слідчого судді, вбачається, що ОСОБА_5 до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області 13 грудня 2021 року подано заяву, про вчинення, на її думку, міністром охорони здоров`я ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, яка була отримана уповноваженими службовими особами Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області 13 грудня 2021 року (а. с. 6-8) та зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області за № 13524, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку № 36 (а. с. 9).

Однак, за вказаною заявою відомостей до ЄРДР так і не були внесені, а тому, заявник просила зобов`язати слідчого Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області чи іншу уповноважену особу вчинити певні дії.

Перевіряючи обґрунтованість доводів вказаної скарги, слідчим суддею було встановлено, що твердження скаржника про вчинення Міністром охорони здоров`я ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, зводяться до наступного.

ОСОБА_5 вказує, що ОСОБА_6 як головний санітарний лікар України вніс подання до Міністра охорони здоров`я України для прийняття рішення щодо звернення до КМУ з пропозицією про встановлення карантину, при цьому не будучи наділеним такими повноваженнями та за відсутності введення в Україні режиму надзвичайного стану, та яке (подання) не було розглянуте у встановленому законом порядку.

Виходячи з аналізу вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що твердження скаржника про вчинення міністром охорони здоров`я ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України зводяться виключно до незгоди з внесеним ним поданням, з чим погоджується колегія суддів.

При цьому, зазначаючи в апеляційній скарзі про незаконність прийнятої ухвали, скаржник взагалі не наводить доводів на спростування вказаних висновків слідчого судді, а посилається на ті ж самі обставини, які зазначені нею у скарзі.

Таким чином, під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, доказів, за наявності яких можливо було б дійти висновку, що заява ОСОБА_5 містить достатньо об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, по якому не ведеться досудове розслідування, здобуто не було.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що сам по собі факт чи припущення не має жодних правових наслідків без його належного обґрунтування та доказів на підтвердження незаконності дій, про які зазначає ОСОБА_5 у своїй скарзі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2021 року, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3