Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
скаржника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 02 вересня 2021 року,
в с т а н о в и в:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 24.06.2021 про закриття кримінального провадження № 0000060 від 02.10.2015.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в даному кримінальному проваджені відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постанову слідчого від 24.06.2021 про закриття кримінального провадження №0000060 від 02.10.2015. Аргументує свої вимоги тим, що в попередньому ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду неодноразово скасовувались постанови слідчих про закриття провадження №0000060 від 02.10.2015 та надавались вказівки щодо проведення всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин справи. Звертає увагу, що в постанові про закриття кримінального провадження слідча посилається на ст.7 ЦК України за рішенням Конституційного Суду України 8-рп/2003 (що стосується цивільних справ), тобто фактично слідча розглядала цивільну справу, а не проводила розслідування по кримінальному провадженню, а слідчий суддя не звернув уваги на даний факт. При цьому, слідчий суддя фактично «скопіював» текст постанови начальника відділення слідчого відділу ОСОБА_9 , а не дослідив матеріали кримінального провадження в якому містяться заяви та звернення ОСОБА_10 до правоохоронних органів про скоєння злочинів різної тяжкості ОСОБА_11 . Крім того, в судовому засіданні по справі №295/10151/21 не встановлено чи приймав прокурор, який прибув до судового засідання будь-які процесуальні рішення та чи надавав вказівки на розкриття вказаного злочину. Вважає, що в кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст.92 КПК України, однак прокурор та слідчий суддя, не дивлячись на вказані обставини, підтримали постанову про закриття кримінального провадження. Також, прокурор в судовому засіданні посилався на п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, однак використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження №0000060 від 02.10.2015 шляхом закриття судом на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України (правова позиція викладена у Постанові Верховного суду по справі №750/153/20 від 16.11.2020). Згідно змісту оскаржуваної ухвали від 02.09.2020 випливає, що ОСОБА_10 звертався із зверненнями до правоохоронних органів про скоєння злочинів, однак факти, зазначені в цих заявах не підтвердились, прокурор в судовому засіданні підтримав постанову про закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК та зазначав, що в ході досудового розслідування не отримано відомостей про наявність у діях ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.383 КК, що свідчить про суперечності у позиції прокурора до об`єктивної сторони злочину.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги скаржника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 7 КПК України регламентовано загальні засади кримінального провадження, зокрема законність, публічність, право на доступ до правосуддя та принцип забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до принципу публічності, закріпленому у ст.7, ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і відповідно до ст.7 КПК України є однією із засад кримінального провадження.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження № 0000060 від 02.10.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України, начальник відділення СВ ОСОБА_12 у своїй постанові зазначила, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі рішення Конституційного Суду України від 10.04.2003 № 8-рп/2003 відповідно до якого, звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами, тому такі звернення за змістом ч.1 ст.7 7 ЦК України не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу.
Апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про те, що в даному кримінальному проваджені відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України, а тому скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 24.06.2021 р. про закриття кримінального провадження №0000060 від 02.10.2015 слід залишити без задоволення, є необґрунтованим.
Згідно п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст.9, 283, 284 КПК України).
Вимоги щодо досудового розслідування кримінальних правопорушень обумовлені необхідністю суворого додержання КПК України, а не з метою надання органу досудового розслідування можливості формального закриття кримінальних проваджень та зняття з держави обов`язку розслідувати злочини.
Орган досудового розслідування впродовж строків, визначених ст.219 КПК України, зобов`язаний забезпечити ефективне досудове розслідування.
У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
За таких умов, апеляційний суд зазначає, що кримінальне провадження може бути лише за умови проведення слідчим або прокурором всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а також вжиття всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що слідчим суддею при ухваленні рішення про залишення без змін постанови про закриття кримінального провадження не була врахована неповнота досудового розслідування та не були повно досліджені обставини по даному кримінальному провадженню.
Крім того, слідчий суддя не звернув увагу, що ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду (від 16.03.2020, від 08.07.2020, від 21.10.2020) неодноразово скасовувались постанови слідчих про закриття провадження №0000060 від 02.10.2015 та надавались вказівки щодо проведення всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин справи, разом з цим, слідчим висновки слідчих суддів були проігноровано, будь-які процесуальні та слідчі дії в межах досудового розслідування не здійснювалися та повторно виносилися необґрунтовані та належно не мотивовані постанови про закриття кримінального провадження.
Апеляційний суд звертає увагу на певні суперечності в змісті оскарженої постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Так, згідно постанови від 24.06.2021 слідчий закрив кримінальне провадження внесене в ЄРДР 02.05.2020 року, проте згідно матеріалів справи кримінальне провадження за ч.1 ст.383 КК України було порушено 02.10.2015 року.
Приймаючи оскаржуване рішення слідчий суддя не звернув уваги на вказані обставини, що свідчить про неналежну перевірку ним законності рішення слідчого про закриття вказаного кримінального провадження, оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст.370 КПК України.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді та постанова слідчого про закриття кримінального провадження скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 02 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 24.06.2021 про закриття кримінального провадження №0000060 від 02.10.2015 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 задовольнити.
Постанову слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 24.06.2021 про закриття кримінального провадження №0000060 від 02.10.2015 скасувати.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :