Справа № 182/178/15-к
Провадження № 1-кп/0182/283/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,.

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових рішень 30 липня 2014 року за №0003132 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з встановленою слідством особою, щодо якої 17.11.2014 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області винесено обвинувальний вирок за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України, приблизно о 22 годині 00 хвилин 20.04.2014 року, знаходячись біля домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_3 , знаючи про наявність в гаражі, розташованому на території даного домоволодіння, автомобіля ВАЗ 21013, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , вирішили ним заволодіти. Реалізуючи свій злочинний намір, встановлена слідством особа залишилась неподалік гаражу та спостерігала за діями ОСОБА_3 , який скориставшись відсутністю власника та інших осіб, шляхом вільного доступу через відкриті двері, проник в приміщення гаражу. В приміщенні гаражу, з метою заволодіння транспортним засобом, таємно, умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_3 завів автомобіль ВАЗ 21013, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та виїхав з приміщення гаражу, після чого встановлена слідством особа сіла в автомобіль під керуванням ОСОБА_3 та вони втекли з місця вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_6 разом із встановленою слідством особою заволоділи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21013, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , чим заподіяли йому матеріальну шкоду в сумі 11025 грн.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненене за попередньою змовою группою осіб, з проникненням у приміщення.

До такого висновку суд приходить аналізуючи наступні докази.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю , та суду показав, що в зв`язку великим проміжком часу, який минув після скоєння злочину, він майже не пам`ятая обставин його скоєння. Він допомагав своєму знайомому ОСОБА_8 викрасти автомобиль ВАЗ. Повністю погоджується з обставинами, викладеними в обвинувальному акті. В скоєному кається. На теперішній час, він має вагітну дружину, працює, не скоює жодних злочинів.

Крім показів обвинуваченого його вина підтверджується показами потерпілого, свідка, письмовими доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що у 2014 року, була Пасха, неділя, вихідний день в гості прийшли куми і він разом з кумом, поїхали на автомобілі ВАЗ 21011, д.н. НОМЕР_1 ловити бичків. Трохи випили та коли поверталися назад, на вул.Смоленській у них закінчилося пальне в машині. По вулиці проходили ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які принесли бензин, залили його. Потім він запропонував їм поїхати до нього за стіл, щоб віддячити. Вони погодилися. ОСОБА_6 попросився сісти за руль. Він дозволив, бо бачив, що йому хотілося покерувати автомобілем. ОСОБА_6 їхав до воріт, а в гараж заганяв автомобіль він особисто. Випивали всі разом, через 2- 3 год. хлопці пішли, а вони з кумом ще продовжили. Після чого провів кума та лягли спати. Вранці його цивільна дружина помітила відкриті ворота на вулиці та відсутність автомобіля, в якому також знаходився належний йому мобільний телефон. Тоді ж був викрадений і мопед, який стояв в гаражі. Він одразу ж подумав, що саме хлопці забрали машину. У нього вдома і хвіртка у двір і двері в гараж завжди відчинені. Він пішов до батька ОСОБА_10 , та попросив, щоб той передав хлопцям, що б повернули машину. Однак, він йому повідомив, що хлопці не брали машину. Тоді він звернувся в міліцію з заявою. Машину йому повернули. Цивільний позов потерпілим не заявлений. Покладався на розсуд суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона мешкає разом з ОСОБА_7 2014 року, точної дати не пам`ятає, була ОСОБА_12 , о них у гості приїхав кум ОСОБА_13 . Після його приходу, її цивільний чоловік ОСОБА_14 разом з кумом вирішили поїхати на автомобілі ВАЗ 21011 на рибалку. Після обіду вони повернулась, разом з двома не відомими їй чоловіками. Хто саме був за кермом вона не знає. Після приїзду машину загнали до гаражу, який знаходиться у дворі. Раніше двох невідомих чоловіків вона не бачила. Поки вона накривала на стіл, всі знаходились у дворі їхнього будинку. Вони всі разом розпивали спиртні напої, і приблизно через 1 год., двоє невідомих хлопців пішли. В ході бесіди їй стало відомо, про те, що в автомобілі її чоловіка закінчилось пальне, а один з хлопців заправив автомобіль своїм пальним і тому вони приїхали до них всі разом. Пізніше прийшла дружина кума, та забрал його додому. На ранок наступного дня, приблизно о 4 год. вона побачила, що в гаражі відсутні автомобіль та мопед її чоловіка. Вона відразу покликала ОСОБА_15 . Під час досудового розслідування по фото вона впізнала і ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , як осіб, які перебували у них в гостях на передодні крадіжки. При цьому під час впізнання їй показували фото ОСОБА_16 у формі співробітника міліції.

Cвідок ОСОБА_18 суду показав, що ОСОБА_6 є її сином, а тому на підставі ст. 63 Конституції України відмовилась від надання показів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду показав, що ОСОБА_6 є його пасинком. 20.04.2014 року приблизно в обід, вони поїхали до своїх знайомих в с. Олексіївка, святкувати «Пасху». ОСОБА_6 відвіз їх туди, та перебував з ним в одному будинку, грав у комп`ютерні ігри. Через деяких час він поїхав на машині «Славута» до своїх друзів. Пізно ввечері він повернувся за ними, та вони поїхали додому в с. Капулівка. На наступний день вони посадили на автобус ОСОБА_6 , який поїхав на навчання до м. Кривий Ріг.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що ОСОБА_20 його однокласник. Вони випадково зустрілися на Пасху 2014 року в районі 3 дільниці і домовилися поїхати в кафе «Жасмін» випити пива. До цього він разом з ОСОБА_6 вживали спиртні напої та наркотичні засоби. Попереду них їхала машина, яка зламалася і вони допомогли господарю заправити машину і довезли їх додому. За кермо автомобіля ВАЗ 21011 сів ОСОБА_6 , так як інший водій був у нетверезому стані. Після чого їх обох запросили в гості. Там були господарі та їх куми. Він разом з господарями та їхніми кумами вживав спиртні напої. ОСОБА_6 в цей час знаходився у дворі будинку. Коли господарі добряче випили, він вийшов на подвір`я. Він запропонував ОСОБА_21 викрасти автомобіль ВАЗ 21011, на що останній погодився. Він зайшов у двір, відчинив двері гараж, ОСОБА_6 сів за руль та вони поїхали звідси. В замку запалювання ключа не було, автомобіль заводився зі стартеру. Стверджує, що посвідчення на керування автомобілем та навики керування автомобілем у нього не має. На викраденому автомобілі поїхали в район Автовокзалу, де забрали Вадима, прізвище не пам`ятає, та усі разом поїхав до району Районної лікарні, де продали зазначений автомобіль. Весь час за кермом був ОСОБА_22 . За скільки саме грошей продали машину не пам`ятає. За частину грошей купили наркотичну речовину, а інші залишили собі. Після ОСОБА_20 поїхав на навчання до м. Кривий Ріг, а він до кафе «Жасмін».

Винуватість обвинуваченого, крім його показів, показів потерпілого та свідків, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0003132:

-постановою про виділення матеріалів від 30.07.2014 року, відповідно до якої було виділені з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001556 від 22.04.2014 року матеріали відносно незаконного заволодіння автомобілем та скутером ОСОБА_7 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб щодо невстановленої особи ( а.п. 25-26);

-розпискою ОСОБА_7 , який отримав від співробітників поліції автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , а також документи: технічний паспорт, довіреність, страховка ( а.п. 34);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 вересня 2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_23 , впізнав особу під № 3, як особу, яку він бачив при здійснення купівлі автомобіля Ваз у квітні 2014 року. Вказана особа була за кермом автомобіля. Відповідно до довідки, особа під № 3 ОСОБА_6 ( а.п. 53-56);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 вересня 2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 , впізнала особу під № 2, як особу, яку з якою 20.04.2014 року приїхав її чоловік та яку вона підозрює у скоєнні крадіжки автомобіля. Відповідно до довідки, особа під № 2 ОСОБА_6 ( а.п. 61-64);

-постановою про визначення підслідності від 01.10.2014 року, згідно якої визначено підслідність кримінального правопорушення у кримінальному провадженні за № 0003132 від 30.07.2014 року, з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 289 КК України, за прокуратурою Дніпропетровської області ( а.п. 70);

-ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2014 року, відповідно до якої було надано тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю їх вилучення, а саме до документів, які знаходяться у оператора мобільного зв`язку у ДТУ ПрАТ «МТС Україна» - інформації про телефонні з`єднання абонентського номеру НОМЕР_2 за період часу з 12-00 год. 20.04.2014 по 23-59 год. 30.04.2014 року ( а.п. 146);

-ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2014 року, відповідно до якої було надано тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю їх вилучення, а саме до документів, які знаходяться у оператора мобільного зв`язку у ПОВ «Астеліт» - інформації про телефонні з`єднання абонентського номеру НОМЕР_3 за період часу з 12-00 год. 20.04.2014 по 23-59 год. 30.04.2014 року ( а.п. 151);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 28 листопада 2014 року, відповідно до якого в період часу з 14-15 год. до 15-00 год. у приміщенні ПрАТ «МТС Україна», у присутності експерта з питань безпеки ПрАТ «МТС Україна» ОСОБА_24 була надана інформація в повному обсязі щодо абонентського номеру НОМЕР_2 за період часу з 12-00 год. 20.04.2014 по 23-59 год. 30.04.2014 року ( а.п. 153-156);

-дорученням про опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікацій ( у порядку ст. 71 КПК України), згідно якого було доручено працівникам УОТЗ ГУ МВС України провести аналіз інформації про телефонні з`єднання абонентського номеру НОМЕР_2 за період часу з 12-00 год. 20.04.2014 по 23-59 год. 30.04.2014 року ( а.п. 158);

-Довідкою щодо обробки та аналізу технічної інформації, було надано відомості про абонента НОМЕР_2 за період часу з 12-00 год. 20.04.2014 по 23-59 год. 30.04.2014 року ( а.п. 159-173);

-Довідкою № 55 від 24.12.2014 року спеціаліста ОСОБА_25 , згідно якої ринкова ціна автомобіля ВАЗ 21013, 1981 року випуску, станом на 20 квітня 2014 року складає 980 у.о., при курсі НБУ 1$ к 11,25 грн., що становить 11 025 грн. ( а.п. 176-177);

-Згідно копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , після реєстрації шлюбу набув прізвище дружини ОСОБА_26

-вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.11.2014 року, ОСОБА_9 визнанно винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК уУраїни та призначено покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфісквції майна особисто йогму належного з відбуттям міри покарання у виправно-трудовому закладі.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, за якими він обвинувачується.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011 та інш.).

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину (ч. 2 ст. 289 КК України).

Також суд ураховує обставини справи, особу винного.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався ( а.п. 246); одружений, на утриманні у нього нікого не має, за місцем попередньої роботи характеризувався посередньо ( а.п. 245). Не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку (а.п. 233-234).

Обставинами, що пом`якшують покарання для обвинуваченого, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Стосовно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - строк дії якого закінчився.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів вирішено судом під час постановлення вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.11.2014 року стосовно ОСОБА_9 .

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 289 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Строк дії запобіжного заходу - домашнього арешту - скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1