Справа № 466/4003/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/703/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -

за участю прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

встановила:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2021 року задоволено клопотання адміністрації Державної установи «Личаківської виправної колонії (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 . Звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 19.04.2017 року умовно-достроково, на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 16 днів.
Згідно ухвали, 05.05.2021 року адміністрація Державної установи «Личаківська виправна колонія №30» та спостережна комісія при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради звернулись в суд зі спільним клопотанням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Мотивуючи своє рішення, суддя суду першої інстанції, зокрема, вказав, що невідбутий строк покарання на день розгляду подання 1 рік 2 місяці 16 днів. Суд врахував, те що засуджений ОСОБА_7 відбув 1/2 строку покарання, 2 (два) рази притягався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму утримання, однак згідно п. 14 ст. 134 КВК України визнається таким, що стягнень не має, впродовж 2019-2020 років заохочувався 3 (три) рази за активну участь по роботах з благоустрою установи. Відшкодування судових витрат та збитків потерпілим від злочину не здійснюється, оскільки документів про проведення таких стягнень в установу не надходило. Суд взяв до уваги факт наявності у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, оскільки останній одружений, має малолітню дитину 2014р.н., має матір, яка є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду, стан здоров`я засудженого, який хворіє на хронічний гепатит С. Крім того, суд зазначив, що ОСОБА_7 активно приймав участь у роботах по благоустрою території установи та відділення, сумлінно ставиться до виконання законних вимог персоналу установи.
На дану ухвалу прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні спільного клопотання Державної установи «Личаківська ВК №30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про звільнення умовно-достроково від відбування призначеного покарання, у порядку ст. 81 КК України, щодо засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, належна поведінка вказаного засудженого є для нього обов`язком упродовж всього строку відбування покарання, а наявність у засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання семи заохочень не свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком упродовж всього строку відбування покарання.

Звертає увагу, що поза увагою суду залишилась обставина, що засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Наголошує, що поза увагою суду залишились й ті обставини, що 25.07.2019 адміністративною комісією установи засудженому ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.ст.100, 101 КВК України - як такому, що не стає на шлях виправлення, а також 25.07.2019 - у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.82 КК України - як такому, що не став на шлях виправлення.

Вказує, що судом не взято до уваги той факт, що засуджений ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих тяжких злочинів проти власності, за які він звільнявся від відбування призначеного судом покарання з встановленням іспитового строку, тобто судом засудженому ОСОБА_7 надавався шанс виправитися, однак, ОСОБА_7 належних для себе висновків не зробив та повторно вчинив злочин з обтяжуючими обставинами. Засуджений вдруге відбуває покарання у місцях позбавлення волі.

Підкреслює, що згідно поданих установою матеріалів, наданий час засудженим ОСОБА_7 не відшкодовано судових витрати, матеріальної та моральної шкоди, стягнутих вироком Залізничного районного суду м. Львова, зокрема, 4204 гривень 80 копійок судових витрат, 800000 гривень матеріальних збитків. Засудженим ОСОБА_7 нехтуючи вказаним зобов`язанням суду щодо відшкодування, покрадених судових витрат, матеріально та моральної шкоди умисно не виявляв бажання працевлаштовуватись в установі покарання, таким чином, не бажаючи стати на шлях виправлення.

Апелянт наполягає, що адміністрацією установи відбування покарання не надано достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_7 зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків, за весь період відбування покарання, засвідчив успішність процесу виправлення.

На думку прокурора, наведені обставини вказують, що така поведінка засудженого свідчить про те, що він, у разі умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, не спроможний свідомо дотримуватися соціальних норм життя та в цілому, що засуджений, за час відбуття покарання не довів своєю поведінкою і сумлінним ставленням до праці своє виправлення.

На апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 захисник засудженого ОСОБА_7 подала заперечення.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку засудженого та захисника про безпідставність апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув певну частину призначеного строку покарання.
Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року вказує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення та неврахування судом усіх обставин справи є безпідставними і апеляційний суд їх до уваги не бере з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що по даній справі ОСОБА_7 засуджений 19.04.2018 року Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Початок терміну покарання: 30.08.2017 року. Кінець терміну покарання: 30.08.2022 року. Невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 16 днів.
Так, ставлення засудженого до вчиненого злочину, його бачення соціальної адаптації та участі в подальшому у суспільно-корисній праці з`ясовані в ході розгляду клопотання у суді першої інстанції та підтвердились в ході апеляційного розгляду, з поданих установою виконання покарань матеріалів: за час відбування покарання в установі порушення вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався тричі за роботу з благоустрою території установи.
При цьому, суд першої інстанції підставно врахував, те що засуджений ОСОБА_7 відбув 1/2 строку покарання, 2 (два) рази притягався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму утримання, однак згідно п. 14 ст. 134 КВК України визнається таким, що стягнень не має, впродовж 2019-2020 років заохочувався 3 (три) рази за активну участь по роботах з благоустрою установи. Відшкодування судових витрат та збитків потерпілим від злочину не здійснюється, оскільки документів про проведення таких стягнень в установу не надходило.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги факт наявності у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, оскільки останній одружений, має малолітню дитину 2014р.н., має матір, яка є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду, стан здоров`я засудженого, який хворіє на хронічний гепатит С.
З огляду на викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, покликання апелянта про те, що судом об`єктивно не з`ясовано всі обставини справи є безпідставними. Ухвала суду першої інстанції є законною й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2021 року, якою задоволено клопотання адміністрації Державної установи «Личаківської виправної колонії (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 . Звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 19.04.2017 року умовно-достроково, на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 16 днів - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4