У Х В А Л А

Справа № 338/1180/21

27 вересня 2021 року смт.Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000051 стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нивочин, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України;
в с т а н о в и в:

До суду від прокурора надійшов обвинувальний акт за яким ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

В ході підготовчого судового засідання потерпіла ОСОБА_4 заявила про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні, оскільки протиправні дії по відношенню до неї зі сторони обвинуваченого були одноразовими, вони примирилась з обвинуваченим і вона не бажає притягнення його до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений клопотання підтримав.

Прокурор заперечень з приводу заявленого клопотання не висловила.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання може бути задоволено.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного відповідно до ч.1 ст.477 КПК України до кримінального провадження, що здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч.1 п.7 ст.284 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення пов`язаного із домашнім насильством.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є подружжям.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У контексті зазначеного «злочином, пов`язаним із домашнім насильством» слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого містять хоча б один із елементів, перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Тому до злочину, пов`язаного з домашнім насильством, на який поширюється заборона у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, слід відносити не тільки злочин, передбачений ст. 126-1 КК, та злочин, що містить кваліфікуючу ознаку «вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах», але й кримінальне правопорушення з ознаками діяння (дії або бездіяльність), поняття якого визначено у ст. 1 Закону № 2229-VIII.

Разом із цим, згідно з пунктами «a», «b» § 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально поінформованим про характер та причини обвинувачення, висунутого проти нього, і мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Наведені гарантії стосуються всіх обставин, які належать до предмета доказування у кримінальному провадженні в силу ст. 91 КПК (тобто й такого важливого елемента обвинувачення, як вчинення злочину, пов`язаного з домашнім насильством, що обтяжує покарання і з урахуванням процесуальної заборони, закріпленої в п. 7 ч. 1 ст. 284 вказаного Кодексу, тягне за собою правові наслідки).

Обов`язковою умовою визнання судом злочину - незалежно від його родового чи безпосереднього об`єкта - пов`язаним із домашнім насильством, є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо). За відсутності цього гарантоване право на захист істотно буде порушено.

Зокрема, ч. 1 ст. 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Засада диспозитивності, правила ст. 22 КПК вимагають від суду під час здійснення розгляду справи зберігати об`єктивність та неупередженість; функції суду та державного обвинувачення є несумісними.

Як убачається з матеріалів цієї справи, в обвинувальному акті не міститься жодних посилань на вчинення обвинуваченим злочину, пов`язаного з домашнім насильством. У вказаному процесуальному документі також констатовано відсутність будь-яких обтяжуючих обставин. Зазначене унеможливлює застосування згаданого інституту заборони закриття кримінального провадження щодо злочинів, передбачених ст. 125 КК. Аналогічна правова позиція відображена у постанові об`єднаної палати касаційного кримінального суду Верховного суду від 12.02.2020 року № 453/225/19
Виходячи з наведеного, керуючись ст.284, 314, 372 КПК України суд,

у х в а л и в:

Закрити кримінальне провадження № 0000051стосовно ОСОБА_5 про його обвинувачення за ст. 125 ч.1 КК України на підставі ч.1 п.7 ст.284 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Богородчанський районний суд шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя