19.01.2022 Справа № 756/847/17
Унікальний № 756/847/17
Провадження № 1-кп/756/117/22
У Х В А Л А

19 січня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
додаткових присяжних ОСОБА_6 ,
за участю секретаря ОСОБА_7 ,
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілої: ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_14 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
17.01.2022 року через канцелярію суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_13 про зміну обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на будь який інший не пов`язаний з обмеженням свободи.
Крім того, 17.01.2022 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_14 строку тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_11 в судовому засіданні категорично заперечувала щодо клопотання сторони обвинувачення, вказуючи, що ризики сторони обвинувачення є надуманими. Підстав для оголошення обвинуваченого у розшук не було, причетність ОСОБА_14 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення на думку захисту є недоведеною, відповідно до численних роздруківок, з мережі інтернет, які нею долучені до матеріалів кримінального провадження, існує версія причетності інших осіб до вчинення даного злочину, яка на жаль органом досудового розслідування не перевірялась. Дане кримінальне переслідування, є наслідком помсти представників партії «Регіонів», зокрема, колишнього екс-президента України ОСОБА_15 , якому не мали, в свою чергу протирічити будь-які інші державні органи, а тому, по причині політичної принципової позиції та діяльності ОСОБА_14 на посаді народного депутата України, і розпочалось переслідування. Крім того, захисник зазначила, вказуючи на міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання в м. Києві, а також його матеріального стану, просила задовольнити заявлене клопотання стороною заходу на будь який, не пов`язаний з обмеженням волі, а в клопотанні сторони обвинувачення відмовити. Також, просила звернути увагу суду, що будь-які сумніви мають трактуватись на користь особи, яка утримується під вартою, наведені прокурорами доводи щодо незаконного перетинання державного кордону ОСОБА_14 є необґрунтованими та безпідставними, оскільки стороною обвинувачення, не надано жодного доказу щодо проведення, службового розслідування чи перевірки для з`ясування фактичних обставин прибуття ОСОБА_14 на територію держави Україна.

Захисник ОСОБА_13 у повному обсязі підтримала подане нею клопотання та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому, вказуючи, зокрема, що з моменту події вчинення даного кримінального провадження минуло 19 років, ОСОБА_14 утримується під вартою, з урахуванням положень закону «Савченко» 12 років та 12 днів, а тому на переконання сторони захисту є всі підстави для зміни запобіжного заходу на будь-який інший альтернативний, не пов`язаний з триманням під вартою, тим більше, що на даний час існують всі підстави для закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності. Далі вказала, що ОСОБА_14 незаконно утримується в умовах ІТТ, де позбавлений можливості утримувати належну медичну допомогу і у такий спосіб, постійно наражається приниження його людської честі та гідності та піддається постійним тортурам. Категорично заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення щодо продовження запобіжного заходу, зокрема, вказала, що ризики наведенні прокурором зазначені формально без документального обґрунтування та підтвердження, просила обрати альтернативний, не пов`язаний із тримання під вартою запобіжний захід, як то цілодобовий домашній арешт із зобов`язання носити електронний засіб контролю, особисте зобов`язання або визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_12 в судовому засіданні підтримав подане захисником ОСОБА_13 клопотання та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Категорично заперечував щодо клопотання сторони обвинувачення, вказуючи, що воно за формою і змістом не відповідає вимогам закону, текст самого клопотання порушує закріплені в Конституції України принцип призумції невинуватості особи, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення викладені не коректно, з обвинувальним наголосом. З незрозумілих підстав і в порушення норм чинного законодавства, в обґрунтування наявності ризиків, вказується, що до ОСОБА_14 може бути застосовано виключне покарання, а саме довічне позбавлення волі. Ризики на які посилається прокурор на даний час втратили свою актуальність, ОСОБА_14 , який незаконно на протязі 12 років незаконно утримується під вартою, підлягає безумовному звільненню з-під варти, вказав, що таке утримання обвинуваченого ОСОБА_14 суперечить Європейській Конвенції з прав людини, Конституції України та решті національного законодавства України. Крім того, зазначив, що ОСОБА_14 з надуманих підстав, а саме нібито з метою забезпечення заходів безпеки утримується в ІТТ, що на їх переконання свідчить про тортури та катування останнього. Просив обрати альтернативний, не пов`язаний із тримання під вартою запобіжний захід, як то цілодобовий домашній арешт із зобов`язання носити електронний засіб контролю, особисте зобов`язання або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_14 категорично заперечував проти можливості задоволення клопотання про продовження щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наголошував на те, що в порушення вимог законодавства з штучно створених представниками державного обвинувачення умов незаконно утримується в умовах ізолятора тимчасового тримання, де створенні для нього жахливі, нестерпні умови, які він сприймає як катування над собою, зазначив, що таке утримання в жахливих умовах та відношення до нього порушують всі можливі законодавчі акти. Крім того, зазначив, що в умовах ІТТ йому не надається належна медична допомога, також вказав, що на підставі рішень суду, процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні ОСОБА_16 фактично обмежує його у можливості отримання кваліфікованої та відповідної до існуючих стандартів допомоги лікаря стоматолога. Крім того. вказав, що за час перебування в ІТТ у нього значно погіршився зір, а отримати в умовах ІТТ допомогу та консультацію лікаря офтальмолога не має можливості. Крім того, зазначив, що утримуючись в умовах ІТТ він позбавлений можливості здійснювати ефективний захист себе від кримінального переслідування, рейдерського та незаконного позбавлення його та його родини нерухомості та статків, оскільки обмежений у праві на побачення, на здійснення телефонних дзвінків. Просив звернути увагу суду, що добровільно, у законний спосіб, будучи впевненим у наданні йому гарантій екс-президентом України ОСОБА_17 , щодо забезпечення безпеки його життю та здоров`ю, прибув на територію України, з метою доведення своєї непричетності до всіх кримінальних проваджень, що на даний час перебувають на різних стадіях процесу. Обґрунтування стороною обвинувачення ризику його втечі, за межі України, наявності у нього громадянства Канади та Грузії на даний час суперечить державній політиці в Україні, оскільки президентом України ОСОБА_18 впроваджується подвійне громадянство. Просив відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення та вирішити питання щодо його належного утримання, у разі задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу, забезпечити йому право на отримання належної медичної допомоги. Всі кримінальні провадження щодо нього є сфальсифікованими на замовлення злочинного угрупування під керівництво та за рахунок фінансування ОСОБА_19 , спрямовані на позбавлення його життя, а також на позбавлення його та його родини майна та статків, з метою недопущення викриття злочинної діяльності самого ОСОБА_20 . Вказуючи на його бездоганну репутацію будучи банкіром та народним депутатом України двох скликань, а також на його міцні соціальні зв`язки, а саме на його утриманні перебувають четверо дітей, двоє з яких є неповнолітніми, а також враховуючи стан здоров`я його дружини, просив задовольнити клопотання захисника ОСОБА_13 ..

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні категорично заперечувала щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_13 , одночасно просила задовольнити подане стороною обвинувачення клопотання з підстав викладених у клопотанні, зазначила, що ризики які вказані у клопотанні є актуальними на даний час. Крім того, вказала, що викладені стороною захисту обставини та підрахунки щодо перебування ОСОБА_14 під вартою не відповідають фактичним обставинам справи та матеріалам кримінального провадження. Прокурор ОСОБА_8 , підтримав позицію прокурора ОСОБА_9 .

Представник потерпілої ОСОБА_10 підтримав подане стороною обвинувачення клопотання та просив його задовольнити, вказуючи що висловлює незмінну позицію його довірительниці. На його думку у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_13 , про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, продовжити або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до п. 3 ч.3 ст.331 КПК України під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Згідно матеріалів кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_14 ухвалою Оболонського районного суду м. Києва було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до 24.01.2022 року.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У справі «Смирнов проти Росії» визначено, що наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на значимі для даного провадження обставини, дані про особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_14 має громадянство інших країн (Республіки Грузії та Канади), те, що він тривалий час переховувався від слідства та суду та перебував у розшуку, здійснивши втечу з- під варти, те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що спричинило загибель людини, те, що відносно ОСОБА_14 наявні й інші кримінальні провадження, за якими він обвинувачується також у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що ОСОБА_14 схильний до вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає, що на даний час строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності між повагою на його особисту свободу та публічними інтересами, що випливають з прав потерпілих на захист від особливо тяжкого кримінального правопорушення, на охорону їх прав та законних інтересів і забезпечення швидкого та повного розгляду даної справи, а тому, на переконання суду, на даному етапі необхідно продовжити ОСОБА_14 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.
Доводи сторони захисту, що жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, не доведено і вони взагалі відсутні, є необґрунтованими. Окрім того, на переконання суду, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, хоча і дещо знизилися, але продовжують існувати, і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним у справі ризикам з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого та іншим обставинам, встановленим у справі. Тому на думку головуючого судді на даний час немає достатніх підстав для зміни ОСОБА_14 запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою.
Крім того, у даному випадку ризик втечі, є характеристикою ситуації, що має невизначеність результату, при можливій наявності несприятливих наслідків.
Відтак, ризик можливої спроби ОСОБА_14 переховуватись від суду не може бути спростований самими твердженнями захисників та обвинуваченого про те, що останній не має наміру для виїзду за межі України. Спроби переховуватися від суду тому і не реалізовані обвинуваченим реально, оскільки останній тримається під вартою з моменту затримання та у останнього не було такої можливості і тим більше таку можливість не можна допустити.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_14 та його захисниками неодноразово наголошувалося про ненадання йому належної медичної допомоги та про утримання його під вартою в жахливих умовах, застосування до нього тортур, а також незаконне утримання в умовах ІТТ.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.
Відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм, в тому числі і в державних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.
Отже, за необхідності медична допомога надається підозрюваним, обвинуваченим в умовах слідчого ізолятора.
Враховуючи викладене, суд, вважає за необхідне відреагувати на зазначене стороною захисту та ОСОБА_14 повідомлення шляхом надіслання відповідного судового рішення, та з метою усунення факту ненадання медичної допомоги в умовах ІТТ, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, доручити адміністрації Державної установи, в якій обвинувачений ОСОБА_14 утримується під вартою, забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження ОСОБА_14 із наданням належної медичної допомоги.
Відповідно до ч.3 ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.
Тому, суд, вважає за необхідне відреагувати на зазначені стороною захисту та ОСОБА_14 повідомлення про неналежне утримання останнього під вартою, порушення порядку та умов тримання під вартою, а також посиланнях останніх на систематичне катування обвинуваченого в умовах ІТТ, та доручити керівництву ІТТ, прокуратурі м.Києва та начальнику Департаменту з питань виконання кримінальних покарань провести перевірку викладених фактів. Одночасно суд, вважає за необхідне направити керівнику ІТТ, прокурору м.Києва та начальнику Департаменту з питань виконання кримінальних покарань дану ухвалу для її розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 206, 331, 372 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 19.03.2022 року включно.
Ознайомити та вручити обвинуваченому під розпис копію ухвали про продовження запобіжного заходу.
Доручити керівництву ІТТ, прокуратурі м.Києва та начальнику Департаменту з питань виконання кримінальних покарань провести перевірку викладених в ухвалі фактів, вжити заходів щодо надання останньому належної медичної допомоги, зокрема фахівцями лікарями офтальмологом та стоматологом.
Про наслідки виконання даної ухвали суду повідомити Оболонський районний суд м.Києва, обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду у встановленому Законом порядку.

Головуючий суддя ОСОБА_1