Справа № 362/3972/21
Провадження № 1-кп/362/612/21
ВИРОК

Іменем України

18.10.2021 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000305 від 21.05.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нижнє Первомайського району Луганської області, українка, громадянка України, офіційно не працює, жителька та зареєстрована у АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, неодружена, раніше судима:

28.02.2014 Броварським міськрайонним судом Київської області за ст. ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2, 15 ч. 2, 190 ч. 2 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з випробувальним строком на три роки;

05.12.2017 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2, 353 ч. 1 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;

26.02.2018 Київським районним судом міста Полтави за ст. 190 ч. 2 КК України, на підставі ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки сім місяців;

22.05.2018 Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ст. ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2 , 353 ч. 1 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки вісім місяців;

20.07.2018 Семенівським районним судом Полтавської області за ст. 190 ч. 2 КК України, на підставі ст. 71 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки дев`ять місяців;

09.04.2019 Ковпаківським районним судом міста Суми за ст.ст. 190 ч. 2, 185 ч. 2 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці;

21.07.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч. 2 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

10.09.2021 Октябрським районним судом міста Полтави за ст. 190 ч. 2 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

24.09.2021 Миронівським районним судом Київської області за ст. 190 ч. 2, ст. 190 ч. 2 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
Раніше судима ОСОБА_4 на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та скоїла кримінальне правопорушення за таких обставин.

22.03.2021 близько 11:30 год. перебувала в приміщені магазину ( АДРЕСА_2 ), де у неї виник прямий умисел спрямований на повторне таємне викрадення майна, яке знаходилось у приміщені цього магазину, реалізуючи який взяла з прилавку пакувальний пакетик для випічки з парою сережок, виготовлених з золота 583 проби, масою чотири грами кожна, вартістю 12859,61 грн., і виготовленою з золота 583 проби золотою каблучкою, масою два грами, вартістю 3214, 90 грн., які належали потерпілій ОСОБА_5 . Викраденим розпорядилась на власний розсуд, завдавши цій потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 16074,51 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 20.05.2021 близько 10:31 год. перебувала у приміщені МАФу ( АДРЕСА_3 ), де у неї виник прямий умисел спрямований на повторне таємне викрадення грошових коштів, які знаходились в приміщені МАФу. Реалізуючи цей умисел ОСОБА_4 дістала з верхньої полиці стелажу, на якому знаходилась продукція, належні потерпілому ФОП « ОСОБА_6 » грошові кошти у прозорому поліетиленовому пакеті у сумі 5815 грн. Близько 10:44 год. з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденими грошовими коштами зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому ФОП « ОСОБА_6 » матеріальної шкоди на вказану суму.

Надалі 31.05.2021 о 09:06 год. ОСОБА_4 перебувала в приміщені магазину ( АДРЕСА_4 ), де у неї виник спрямований на повторне таємне викрадення наявних у магазині грошових коштів прямий умисел. Реалізуючи цей умисел ОСОБА_4 взяла з прилавку грошові кошти в сумі 3296 грн., з яких 1296 грн. належать потерпілій ФОП ОСОБА_7 , а 2000 грн. - потерпілій ОСОБА_8 . Викрадене поклала в одягнутий на неї одяг і з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, завдавши вказаним потерпілим матеріальної шкоди у розмірі викраденого у кожної.

Вчиняючи вищезазначені кримінальні правопорушення ОСОБА_4 усвідомлювала протиправний характер своїх дій і суспільно небезпечні наслідки, бажала їх настання, переслідувала корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що сторонні особи не здатні усвідомлювати факт викрадення.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 при її допиті у судовому засіданні визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України. Вона повністю погодилася з кваліфікацією і фактичними обставинами вчинення трьох епізодів цих правопорушень, зокрема щодо місця, часу, розміру заподіяної шкоди. Пояснила, що по всіх епізодах діяла однаково: заходила до приміщення магазинів, переставлялася працівником «Енергонагляду» і попереджала потерпілих про наявність проблем з електронапругою і необхідність, у зв`язку з цим, спакувати гроші та/або ювелірні вироби. Коли потерпілі вчиняли ці дії, вона слідкувала куди поставлять спаковане і, пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає, забирала це майно. У вчиненому щиро розкаялась.

Потерпілі у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, за якими просили проводити судовий розгляд цього провадження без їх участі, при визначенні виду і розміру покарання поклалися на розсуд суду і зазначили про відсутність до ОСОБА_4 претензій матеріального та морального характеру.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченої відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинувачену, а також щодо процесуальних витрат і речових доказів.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.
Допитавши обвинувачену ОСОБА_9 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченої, процесуальних витрат та речових доказів, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю, її дії вірно кваліфікованіза ч. 2 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинені повторно.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, не працює, на обліку у лікаря нарколога і у лікаря психіатра не перебуває, раніше неодноразово судима.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, ступеня тяжкості вчиненого злочину, щирого каяття обвинуваченої у вчиненому, особи винної, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті і вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 вчинила дані кримінальні правопорушення до постановлення вироку Миронівського районного суду Київської області від 24.09.2021, а тому при остаточному призначенні покарання необхідно застосувати положення ч.4 ст.70 КК України.

Також суд зауважує, що інформація про приведення попередніх вироків щодо ОСОБА_4 до виконання та її затримання для відбування покарання суду не надана.
Так, суд констатує, що по даному кримінальному провадженні запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, водночас судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 05.06.2021 щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні по якому на даний час здійснюється судове провадження. Отже, у суду відсутні підстави для застосування ч. 5 ст. 72 КК України.
Цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного даним вироком та вироком Миронівського районного суду Київської області від 24.09.2021, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 514 (п`ятсот чотирнадцять) гривень 86 копійок
Речові докази після набрання вироком законної сили:

-фотографії речей, які були викрадені у ОСОБА_5 у приміщенні МАФу, що у АДРЕСА_2 , оптичні носії інформації- компакт диски, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же;

-бірки на золоту каблучку і золоті сережки, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, - повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1