Справа№ 640/6588/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021 р. Колегія суддів Київського районного суду м. Харкова в складі:
головуючого -судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, є інвалідом 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2018 року, ОСОБА_8 , маючи умисел направлений на вербування та переміщення людей з метою їх експлуатації у формі використання в порно бізнесі та втягненні у злочинну діяльність, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини на особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, діючи із корисливих спонукань направлених на одержання стабільних незаконних прибутків від цього, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прийняв рішення вступити у групу з іншими особами, матеріали, щодо яких виділені у окреме провадження, з відома та згоди останніх, з метою вчинення особливо тяжких злочинів, які полягали у вербуванні молодих жінок на території м. Харкова, їх переміщенні за кордон, з метою експлуатації у формі використання у порно бізнесі та втягнені у злочинну діяльність на території Королівства Іспанія, а саме виготовлення з метою розповсюдження та розповсюдження зображень порнографічного характеру, за що ОСОБА_8 мав отримувати від іншої особи грошову винагороду.

Дії ОСОБА_8 та інших осіб суперечать чинному законодавству України та Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, та покарання за неї, що доповнює Конвенцію ООН проти транснаціональної організованої злочинності 2000 року («Палермський протокол 2000 року») (Дата підписання: 11 листопада 2000 року; дата ратифікації: 4 лютого 2004 року; дата набуття чинності для України: 21 травня 2004 року.) і Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми 2005 року (Дата підписання: 16 травня 2005 року; дата підписання від імені України: 17 листопада 2005 року; дата ратифікації Україною: 21 вересня 2010 року; дата набуття чинності для України: 1 березня 2011 року), дані документи визначають поняття торгівлі людьми, окреслюють коло суспільно-небезпечних діянь, які підлягають обов`язковій криміналізації, передбачають основні стандарти запобігання, протидії торгівлі людьми.

Для досягнення злочинного умислу ОСОБА_8 та інші особи розробили план, яким передбачили наступне: підтримувати зв`язок між собою, знаходити, вербувати та переміщувати до Королівства Іспанія з України дівчат, які в подальшому будуть втягнуті у злочинну діяльність, пов`язану з роботою у порно бізнесі, інша особа в свою чергу безпосередньо повинен був організовувати роботу порно студій на території Королівства Іспанія; розповсюджувати на території Харківської області, інформацію про роботу на веб-студії у Королівстві Іспанія; фінансування злочинної діяльності, що полягала у забезпечення дівчат, які переміщуються до Королівства Іспанія квитками та грошима; отримувати грошові кошти за переміщених осіб, одержані в результаті злочинної діяльності.

Так у листопаді 2018 року, ОСОБА_8 , діючи у складі групи з іншими особами, маючи умисел на вербування молодих жінок з метою експлуатації у порнобізнесі та втягненні у злочинну діяльність, на території Харківської області, з ціллю своєї конспірації, через ОСОБА_9 , яка дала добровільну згоду на конфіденційне співробітництво в рамках досудового розслідування, займався пошуком осіб, які через скрутне матеріальне положення погодяться працювати веб моделлю на порно студії на території Королівства Іспанія. При цьому, ОСОБА_8 було достовірно відомо, що робота, яка пропонується громадянкам України, полягає у розповсюдженні зображень порнографічного характеру через мережу Інтернет.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вербування молодих жінок з метою експлуатації, ОСОБА_8 у листопаді 2018 року через ОСОБА_9 на території міста Харкова знайшов ОСОБА_10

07.11.2018 приблизно о 14-00 годині ОСОБА_8 , діючи у групі з іншими особами, зустрівся з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 біля метро Студентська у місті Харкові, де реалізовуючи злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації, завербував її з метою експлуатації у порнобізнесі та втягнення у злочинну діяльність, та в подальшому, використовуючи уразливий стан ОСОБА_10 , перемістив її у Королівство Іспанія, де остання піддавалась експлуатації з боку іншої особи .
Крім того, ОСОБА_8 08.11.2018 приблизно о 14-0 годині, діючи повторно, у групі з іншими особами, зустрівся з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 біля метро Студентська у місті Харкові, де реалізовуючи злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації, досяг з нею домовленості про її переміщення через державний кордон України до Королівства Іспанія, тобто завербував ОСОБА_11 з метою експлуатації у порнобізнесі та втягнення у злочинну діяльність, та в подальшому, використовуючи уразливий стан ОСОБА_11 перемістив її у Королівство Іспанія, де остання піддавалась експлуатації з боку іншої особи.
Крім того, ОСОБА_8 12.11.2018 приблизно о 14-00 годині, діючи повторно, у групі з іншим особами , зустрівся з ОСОБА_12 та ОСОБА_9 біля метро Студентська у місті Харкові, де реалізовуючи злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації, використовуючи уразливий стан ОСОБА_12 , досяг з нею домовленості про її переміщення через державний кордон України до Королівства Іспанія, тобто завербував її з метою експлуатації у порнобізнесі та втягнення у злочинну діяльність.
Крім того, ОСОБА_8 06.11.2018 приблизно о 14-20 годині, діючи повторно у групі з іншими особами, зустрівся з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , біля будинку № 8 по пр. Архітектора Альошина у м. Харкові, де реалізовуючи злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації, використовуючи уразливий стан ОСОБА_13 , досяг з нею домовленості про її переміщення через державний кордон України до Королівства Іспанія, тобто завербував її з метою експлуатації у порнобізнесі та втягнення у злочинну діяльність, та в подальшому перемістив її до Корлівства Іспанія , де остання піддавалась експлуатації.
Крім того, ОСОБА_8 28.11.2018 приблизно о 09-30 годині, діючи повторно у групі з іншими особами, зустрівся з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 біля автовокзалу , розташованому за адресою: м. Харкова, пр. Гагаріна, 22, де реалізовуючи злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації, використовуючи уразливий стан ОСОБА_14 , досяг з нею домовленості про її переміщення через державний кордон України до Королівства Іспанія, тобто завербував її з метою експлуатації у порнобізнесі та втягнення у злочинну діяльність.
Крім того, ОСОБА_8 12.12.2018 приблизно 09-30 годині, діючи повторно у групі з іншими особами, зателефонував ОСОБА_16 , та реалізовуючи злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації, використовуючи уразливий стан ОСОБА_16 , досяг з нею домовленості про її переміщення через державний кордон України до Королівства Іспанія, тобто завербував її з метою експлуатації у порнобізнесі та втягнення у злочинну діяльність.
Крім того, ОСОБА_8 17.12.2018 приблизно о 08-00 годині, діючи повторно у групі з іншими особами, зустрівся з ОСОБА_17 та ОСОБА_9 біля метро Студентська у місті Харкові, де ОСОБА_8 , реалізовуючи злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації, використовуючи уразливий стан ОСОБА_17 , досяг з нею домовленості про її переміщення через державний кордон України до Королівства Іспанія, тобто завербував її з метою експлуатації у порнобізнесі та втягнення у злочинну діяльність.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України та повідомив суду, що дійсно мав намір вербувати потерпілих у справі з метою використання у порнобізнесі, попередньо домовившись про це з ОСОБА_18 . З метою реалізації своїх злочинних намірів він в період з 06.11.2018 по 17.12.2018 мав декілька зустрічей з потерпілими, під час яких він довів до відома потерпілих порядок переміщення їх на територію Королівства Іспанія, тощо. Підтвердив суду, що дійсно біля метро Студентська у місті Харкові він мав зустрічі із потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 , біля будинку № 8 по пр.. Архітектора Альошина у м. Харкові зустрічався з ОСОБА_13 , а біля автовокзалу, розташованому за адресою: м. Харків, пр.. Гагаріна, 22 з ОСОБА_14 , з потерпілою ОСОБА_16 спілкувався в телефонному режимі. Зазначив, що розумів, що використовував уразливий стан потерпілих, який був зумовлений їх тяжкими особистими обставинами, викликаними скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи, постійного джерела доходів і які обмежували їх здатність усвідомлювати свої дії, переміщував потерпілих до Королівства Іспанії , де вони піддавалися сексуальної експлуатації з боку інших осіб . Просив суд суворо не карати, щиро розкаявся у вчиненому, просив пробачення за свої злочинні дії, зазначив, що відповідні висновки він для себе зробив, просив призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Представник потерпілих повідомив суду, що обвинуваченим ОСОБА_8 відшкодовано потерпілим шкоду за заявленими цивільними позовами, будь-яких претензій вони не мають. Просив закрити провадження по цивільним позовам. На призначенні обвинуваченому покарання, пов`язаного із позбавленням волі не наполягав.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений та потерпілі правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 149 КК України, тобто вербування та переміщення людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом 3 групи, офіційно не працює, характеризується з позитивної сторони, одружений.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та повне відшкодування шкоді потерпілим, а також те, що ОСОБА_8 є інвалідом 3 групи.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставин його вчинення, зважаючи на наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих вину обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують його особу з позитивної сторони, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність негативних наслідків від вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, визначене у мінімальній межі , встановленою у санкції ч. 2 ст. 149 КК України, у вигляді позбавлення волі без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна у зв`язку із подальшим застосуванням ст. 75 КК України.
При цьому, колегія суддів вважає, що з огляду на суспільно-небезпечний характер вчиненого ним кримінального правопорушення, категорії злочинів, до якої він відноситься, їх широку розповсюдженість за останній період, відсутні передбачені ст. 69 КК України умови і підстави призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачене законом.
Разом з тим, відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, колегія суддів наголошує, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Тому, зважаючи на дані про особу обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та враховуючи, що потерпілі, в особі їх представника, не наполягали на призначенні обвинуваченому покарання, пов`язаного із позбавленням волі, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Колегія суддів вважає, що щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування шкоди потерпілим, та інші наведені судом обставини, дійсно можуть бути підставами для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, його критичним ставленням до нього, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Отже, на переконання колегії суддів, призначення такого покарання обвинуваченому буде відповідати вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідає положенням ст. 65 КК України. Крім того, колегія суддів зазначає, що призначення обвинуваченому такої міри покарання узгоджується із позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року по справі №750/7381/16-к.
Представник потерпілих надав до суду заяву, в якій відмовився від цивільних позовів потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , у зв`язку із відшкодуванням обвинуваченим шкоди в повному обсязі. Внаслідок чого, на підставі ст. 128 КПК України, п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України провадження у цивільних позовах підлягає закриттю.
Міру запобіжного заходу у вигляді застави слід скасувати, а суму застави у розмірі 140960 (сто сорок тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. слід повернути заставодавцю.
Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
В порядку ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 протягом строку випробування обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді застави - скасувати.
Суму застави в розмірі 140960 (сто сорок тисяч девятсот шістдесят) грн., яка внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області відповідно до ухвали Київського районного суду м.Харкова від 19.12.2018 ( справа № 640/23998/18, н/п 1-кс/640/14345/18), за квитанцією № 0.0..2 від 26.12.2018 - повернути заставодавцю ОСОБА_19 .
Провадження по цивільним позовам потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди закрити, у зв`язку з відмовою цивільних позивачів від позовних вимог.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2