Справа № 131/32/22
Провадження № 1-кп/131/104/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2022 року

Іллінецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2021 року за № 0000338 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Морозівка Іллінецького району Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня базова, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 08.05.2018 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі, 22.07.2021 року згідно ухвали Вінницького районного суду умовно-достроково звільнений із невідбутим строком покарання 1 рік, 1 день позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за умисні злочини, останній раз 08.05.2018 Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі, 22.07.2021 згідно ухвали Вінницького районного суду умовно-достроково звільнений із невідбутим строком покарання 1 рік, 1 день позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену судимість, в період умовно- дострокового звільнення, повторно вчинив новий умисний злочин.

Так, ОСОБА_5 , 28.11.2021, близько 16 години, знаходився у приміщенні веранди житлового будинку, що в АДРЕСА_2 , який належить його матері ОСОБА_6 де помітив жіночу сумку біля серванту в середині якої знаходився мобільний телефон марки «НОМТОМ», моделі «НТЗ», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 в середині якого наявна карта пам`яті «microSDHCJAPAN» об`ємом 8 Gb належні ОСОБА_4 , після чого в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна для особистого збагачення та обернення його на свою користь.

Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні веранди де повторно таємно викрав із жіночої сумки ОСОБА_4 її мобільний телефон марки «НОМТОМ», моделі «НТЗ», після чого покинув житловий будинок, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку товарознавчої експертизи № 9147/21-21 від 24.12.2021 ринкова вартість мобільного телефону марки «НОМТОМ», моделі «НТЗ» станом на 28.11.2021 складає 750 грн., а ринкова вартість карти пам`яті «microSDHCJAPAN, об`ємом 8 Gb» станом на 28.11.2021 складає 102 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв матеріальної шкоди ОСОБА_4 на загальну суму 852 (вісімсот п`ятдесят дві) гривні.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно.

Прокурор Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 в судовому засіданні просить обвинуваченому ОСОБА_5 призначити остаточне покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та суду пояснив, що вчинив його за обставин, викладених у обвинувальному акті. При цьому зазначив, що розумів протиправність своїх дій.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, підтримує думку прокурора щодо застосування до обвинуваченого покарання.

Суд, відповідно до частини 3 статті 26 КПК України та частини 3 статті 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і клопотання про дослідження яких не було заявлене сторонами кримінального провадження, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних ОСОБА_5 .

Аналізуючи показання обвинуваченого, надані стороною обвинувачення суду, докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт таємного викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно. Зокрема, обвинувачений в судовому засіданні даної обставини не заперечував, надавши суду чіткі та послідовні показання щодо обставин вчинення інкримінованого йому злочину. Також суд враховує, що ОСОБА_5 як слідує з наданих ним у судовому засіданні показань, на час вчинення інкримінованого йому злочину та на час судового розгляду кримінального провадження усвідомлював протиправність своїх дій.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_5 охоплюються складом злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки) за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини 1 статті 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду, як вже було зазначено вище, визнаються і Європейським судом з прав людини. Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння.

Беручи до уваги те, що у статті 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

В ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та надав суду чіткі й послідовні показання щодо обставин його вчинення, при цьому у вчиненому розкаявся, а також сприяв розкриттю інкримінованого йому злочину. Крім того, суд враховує, що обвинувачений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Проте, обвинувачений на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену судимість, в період умовно-дострокового звільнення, повторно вчинив новий умисний злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, - є рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 нових злочинів буде покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді позбавлення волі. Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, суд враховує наявність невідбутої частини покарання у ОСОБА_5 за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 08.05.2018 року у виді 1 року 1 дня позбавлення волі, а тому остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити з урахуванням положень статті 71 КК України.

Також у відповідності до частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, за залучення експертів, які становлять 686,44 (шістсот вісімдесят шість гривень 44 коп.) грн.

Цивільний позов не заявлявся. Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались. Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України. Запобіжний захід не обирався та клопотань прокурора щодо його застосування не надходило.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_5 частково приєднати до покарання за новим вироком не відбуту частину покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 08.05.2018 року, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в сумі 686,44 (шістсот вісімдесят шість гривень 44 коп.) грн.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000338, а саме: мобільний телефон марки «НОМТОМ», моделі «НТЗ», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 та карта пам`яті «microSDHCJAPAN, об`ємом 8 Gb», які знаходяться в кімнаті для зберігання речових доказів відділу поліції №5 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, повернути потерпілій ОСОБА_4 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2021 року на дане майно скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Згідно змісту частини 2 статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: