№ 336/2988/2020
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, батька дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацевлаштованого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

- обвинуваченого за ч. 1ст. 125, ч. 1ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений спричинив особі легкі тілесні ушкодження та вчинив відкрите викрадення чужого майна за таких обставин.

7 квітня 2020 року, близько 12 години 20 хвилин, обвинувачений на шостому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_5 , який виник і розвивався в указаному місці, навмисно застосував до потерпілого насильство, яке виразилось в завданні одного удару рукою по голові в область потилиці потерпілого, який зумовив падіння ОСОБА_5 на підлогу, та в подальшому не менш ніж п`яти ударів обома руками в область правої сторони обличчя. Описані дії обвинуваченого спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців в правій навколо очній ділянці в проекції нижнього повіка, в правій щічній ділянці, в лобно-тім`яній ділянці праворуч, в завушній ділянці праворуч, садн в лобній ділянці праворуч, щічній ділянці праворуч, які у сукупності є легкими тілесними ушкодженнями.

Після спричинення описаної шкоди здоров`ю потерпілого обвинувачений, продовжуючи протиправні дії з умислом на грабіж, в зазначений час, в зазначеному місці, відкрито заволодів належною потерпілому ОСОБА_5 сумкою сірого кольору, яку зірвав з плеча потерпілого, з грошима в сумі 700 грн., універсальною мобільною батареєю пауербанк «Trust Urban» ємкістю 10000 mAh вартістю відповідно до висновку експертизи 362 грн. 84 коп.

Описаними діями потерпілому спричинено майнову шкоду в сумі 1062 грн. 84 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні відкритого заволодіння чужим майном за вказаних в обвинуваченні обставин і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караних діянь.

Пояснив, що зі слів своїх друзів дізнався, що потерпілий, який є мешканцем іншої області, займається на території м. Запоріжжя злочинним промислом, який полягає в заволодінні грошовими коштами осіб під приводом ремонту пральних машин, які він фактично не відновлює, а повертає в несправному стані чи взагалі не повертає. Один із знайомих обвинуваченого, отримавши таку машину після ремонту та ставши до її експлуатації, не лише поніс збитки з оплати ремонту, який не проводився, а ще затопив сусідів з нижнього поверху, завдавши майнової шкоди і їм. З метою припинити таку діяльність ОСОБА_5 ОСОБА_4 запросив того в гуртожиток, де проживає приятель обвинуваченого, пославшись на неполадки в роботі пральної машини. По мірі прибуття потерпілого зустрів його та направився з ним на шостий поверх, де на поверховому майданчику перед кімнатою, де мешкає друг, став переконувати зловмисника в необхідності припинити злочинні дії, на що той з викликом відповів грубістю та лихослів`ям. Намагаючись залишити місце перемовин, вдарив обвинуваченого в потилицю. Зі словами, що обвинувачений не доведе протиправності його дій, ОСОБА_5 почав завантажувати в кабіну ліфта своє обладнання, у зв`язку з чим обвинувачений намагався зупинити потерпілого, заявивши, що вони ще не договорили, та за одяг витягнув ОСОБА_5 з кабіни ліфта. Після цього потерпілий, взявши обвинуваченого за одяг, став трясти його, у зв`язку з чим обвинувачений вдарив його по потилиці, що потягло падіння ОСОБА_5 , а потім ще наніс йому кілька ударів долонями по обличчю та голові. Після вказаних дій обвинувачений вчинив грабіж, витягнувши з під потерпілого сумку, в якій, на думку обвинуваченого, могли бути незаконно здобуті гроші та цінності. В сумочці виявились техпаспорт на автомобіль, паспорт громадянина України на ім`я потерпілого, мобільна батарея, грошові кошти. В подальшому обвинувачений викинув сумку з документами з вікна автомобіля в лісосмузі на території третього Шевченківського мікрорайону, коли підвозив свого друга до одного з населених пунктів Вільнянського району.

В подальшому по мірі розкриття злочинів та початку досудового розслідування він добровільно відшкодував потерпілому майнову шкоду, сплативши близько 25000 грн.

У вчиненні злочину щиро розкаявся. Пояснив, що повністю усвідомив протиправність та згубність вчиненого і щиро жалкує про те, що сталося.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого:

-за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж);

-за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 вперше скоїв нетяжкий злочин проти чужої власності, чия непорушність охороняється Основним Законом України, а також кримінальний проступок, яким в розумінні ст. 12 КК України є спричинення легкого тілесного ушкодження.

Бере суд до уваги і ту обставину, що у вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, добровільно повністю усунув спричинену кримінальними правопорушеннями майнову шкоду.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, відомості про особу винного, який має постійне місце проживання, сім`ю, де виховується дитина, що походить від обвинуваченого, є вільним від звичок, що становлять небезпеку для суспільства, має роботу, хоча й у відсутність офіційного працевлаштування, що свідчить про достатній рівень його соціалізації, його молодий вік, в силу якого обвинувачений має об`єктивну можливість повернутися до суспільних та моральних цінностей, дають суду підстави для призначення мінімального покарання у виді позбавлення волі, що передбачено положеннями Загальної частини Закону України про кримінальну відповідальність, за найбільш тяжке кримінальне правопорушення; для призначення не самого суворого покарання в межах санкції частини 1 ст. 125 КК України та застосування при призначенні покарання за сукупністю злочинів принципу поглинення більш суворим покаранням менш суворого.

Питання звільнення від відбування покарання з випробуванням внормоване статтею 75 КК України, відповідно до якої, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Застосування згаданого інституту звільнення від відбування покарання, яке, як зазначено, має бути індивідуальним щодо кожної особи, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання з урахуванням таких міркувань.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з ст. 61 Конституції, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 8 Основного Закону в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у своєму Рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора», відповідно до якої правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Наведені міркування дають суду підстави дійти висновку про недоцільність застосування до обвинуваченого за вироком найбільш суворого заходу примусу, без надання особі можливості виправлення без ізоляції від суспільства.

Речових доказів в провадженні немає.

Процесуальні витрати з проведення судової експертизи у відповідності до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого у дохід держави.

У відсутність клопотань учасників кримінального провадження щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, що передбачені ч. 1 ст. 186 та ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 186 КК України у виді одного року позбавлення волі;

- за 1 ст. 125 КК України у виді двохсот годин громадських робіт.

У відповідності до ст. 72 КК України двісті годин громадських робіт перевести у відповідні їм 25 днів позбавлення волі.

Покарання за сукупністю злочинів у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити шляхом поглинення менш суворого більш суворим, визначивши строк, що підлягає відбуванню, в один рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Запобіжний захід до обвинуваченого до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 у доход держави 490 грн. 35 коп. витрат з проведення судової товарознавчої експертизи.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1