Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6585/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 78 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження № 274/6585/18 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року, якою скасовано засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено його в місця позбавлення волі для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, призначеного вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.08.2019 року,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання Бердичівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області. Вважає ухвалу суду незаконною, постановленою без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що порушення, зазначені у поданні не відповідають дійсності, а суд, приймаючи рішення, не врахував, що він має на утриманні двох малолітніх дітей, один з яких є інвалідом дитинства та потребує постійного догляду, тому його дружина не працює, тобто він єдиний годувальник у сім`ї. Вважає, що скасування звільнення його від відбування покарання з випробуванням та направлення в місця позбавлення волі поставить його сім`ю в скрутне фінансове становище.

В ухвалі суду зазначено, що 25.05.2020 року Бердичівський МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_7 та направлення його для відбування покарання призначеного вироком 01 серпня 2019 року Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.08.2019 року у виді 3 років позбавлення волі. В обгрунтування подання зазначено, що перебуваючи на обліку в органі пробації з 19.09.2019 року, ОСОБА_7 показав себе з негативної сторони, ігнорує обов`язки, покладені судом, не з`являвся на реєстрацію без поважних причин 21.10.19 року, за що було винесено письмове застереження. В подальшому з 24.02.20 року по 03.03.2020р. встановлено, що ОСОБА_7 перебував на лікарняному і тому не з`являвся до органу пробації. 10.03.2020р., 16.03.2020р. та 23.04.2020 року ОСОБА_7 не з`являвся на реєстрацію і жодних документів на підтвердження поважних причин не надав, за місцем проживання відсутній, тому 02.04.2020р. ОСОБА_7 , коли він з`явився, було винесено застереження та роз`яснені наслідки ухилення від обов`язків, покладених на нього вироком суду. Згідно довідки медичного закладу ОСОБА_7 в період з 10.03.2020р. до 18.03.2020 р. перебував на амбулаторному лікуванні.
06.04.2020р. ОСОБА_7 знову не з`явився до органу пробації, згідно повідомлення сімейного лікаря 16.03.2020р., 06.04.2020 р. та 13.04.2020р. та 17.04.2020р. звертався за медичною допомогою. 10.04.2020р. ОСОБА_7 не з`явився за викликом, а 13.04.2020р. не з`явився на реєстрацію.

21.04.2020р. ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію та не з`явився за викликом 23.04 та 24.04.2020р. Крім того, 27.04. 2020р., 04.05.2020р., 12.05.2020р. та 18.05.2020р. ОСОБА_7 знову не з`явився на реєстрацію і за місцем проживання відсутній. У зв`язку із проведенням розшукових заходів були надіслані запити до відповідних установ.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 засуджений 01 серпня 2019 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки 6 місяців, покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Враховуючи, що засуджений злісно ухиляється від покладених на нього судом обов`язків з лютого 2020 року шляхом неявки на реєстрацію до органу пробації без поважних причин, незважаючи на застереження та роз`яснення наслідків такої поведінки, що свідчить про небажання ОСОБА_7 виконувати обов`язки, покладені на нього вироком суду та стати на шлях виправлення, суд дійшов висновку про направлення засудженого для відбування покарання в місця позбавлення волі.
В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просив розгляд справи проводити за його участі, однак судові повідомлення, направлені на адресу місця його фактичного проживання, зазначену у матеріалах справи, а також в апеляційній скарзі, не отримував у зв`язку з відсутністю за вказаною адресою.

Окрім того, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_7 неодноразово було відкладено у зв`язку в відсутністю його за місцем проживання та поверненням судових повісток.

13.12.2021р. ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив та клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Вказане, розцінюється апеляційним судом, як умисне зловживання засудженим своїми процесуальними правами, тому враховуючи що апеляційна скарга подана засудженим ОСОБА_7 і в ній не порушується питання про погіршення його становища, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд без його участі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Згідно ч.4 ст. 166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
У відповідності до ст.78 ч.2 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 було засуджено вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 серпня 2019 року за ст.ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки 6 місяців, та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
19.09.2019 року засуджений ОСОБА_7 прибув до Бердичівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, де йому були роз`яснені його права та обов`язки, пов`язані з відбуванням покарання з випробуванням, він був попереджений про те, що у випадку невиконання покладених на нього судом обов`язків або при систематичних порушеннях, що потягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчитимуть про його небажання стати на шлях виправлення, суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації може винести ухвалу про скасування іспитового строку і направлення його для відбування покарання згідно з вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 серпня 2019 року, а також проведено бесіду про недопустимість вчинення повторних правопорушень, про що відібрано письмову підписку, анкету, складено довідку про проведення профілактичної бесіди, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію в 1-й, 2- й, 3-й, 4-й понеділок кожного місяця (а.о.с.24-26, 32). Зазначені документи підписані ОСОБА_7 особисто.
Проте, як вбачається з матеріалів особової справи 35/2019, засуджений ОСОБА_7 21.10.2019р., 24.02.2020р., 12.05.2020 року та 18.05.2020 року без поважних причин для реєстрації до органу пробації не з`являвся, незважаючи на неодноразові письмові попередження та роз`яснення наслідків (а.о.с.50, 90). Також,після направлення 22.05.2020 року подання до суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 без поважних причин для реєстрації до органу пробації знову не з`являвся та за місцем проживання при неодноразових перевірках був відсутній, місце перебування останнього було не відомо, що свідчить про злісне ухилення засудженого ОСОБА_7 від виконання покладених на нього вироком суду обов`язків.
Крім того, у своїх пояснення від 20.07.2021 року засуджений ОСОБА_7 власноручно зазначив, що мав намір ухилятися від відбування покарання. Про виклики його повідомляли сусіди, дружина та староста сільради, але він ігнорував виклики. Крім того, відносно нього в Бердичівському суді розглядається справа за ст.121 ч.1 КК України (а.с. 165).
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 свідомо ухилявся від виконання покладених на нього вироком суду обов`язків, за що двічі йому було винесено застереження, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тому він підлягає направленню для відбування покарання, призначеного вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 серпня 2019 року у виді 3 років позбавлення волі.
Таким чином, доводи апелянта про те, що порушення зазначені у поданні не відповідають дійсності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими судом матеріалами провадження.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував, що він має на утриманні двох малолітніх дітей, один з яких є інвалідом дитинства та потребує постійного догляду, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що він є єдиний годувальник в сім`ї та направлення його в місця позбавлення волі ставить його сім`ю в тяжке матеріальне становище, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відсутні докази того, що він працює та утримує родину. Крім того, вказані доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд вважає непереконливими доводи апеляційної скарги засудженого.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, тому підстав для її скасування не має.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року, якою скасовано засудженому ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено його в місця позбавлення волі для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, призначеного вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.08.2019 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: