УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002073 від 13.06.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002073 від 13.06.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що СД ВП №1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002073 від 13.06.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що в 2017 році, невідома особа використала завідомо підроблену довіреність на автомобіль «Volkswagen», моделі «Tiguan», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та в подальшому здійснила переоформлення права власності на вищевказане авто.
Допитана в процесуальному статусі потерпілої ОСОБА_4 повідомила, що в 2011 році придбала автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Tiguan», 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 . Приблизно з квітня 2017 року даним автомобілем користувався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 користувався вищевказаним автомобілем за згодою ОСОБА_4 .
08.06.2021, ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_5 з проханням повернути автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Tiguan», 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , на що ОСОБА_5 повідомив, що повертати автомобіль не буде, оскільки нібито в 2017 році ОСОБА_4 продала дане авто йому. Документи, які б підтверджували продаж автомобіля ОСОБА_5 надавати відмовився.
08.07.2017 автомобіль було перереєстровано на іншу особу в територіальному сервісному центрі №8041. Крім цього, ОСОБА_4 повідомила, що в період з 09.06.2017 по 18.07.2017 перебувала за межами України. Окрім цього, ОСОБА_4 зазначила, що жодних довіреностей на розпорядження автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Tiguan», 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , не надавала, автомобіль не продавала, не дарувала. Також ОСОБА_4 повідомила, що гр. ОСОБА_6 їй не відомий. Отримавши копію довіреності від 16.06.2017, ОСОБА_4 виявила ознаки підробки особистого підпису.
Допитаний в процесуальному статусі свідка ОСОБА_6 повідомив, що влітку 2017 року до нього звернувся ОСОБА_5 та повідомив, що хоче придбати у своєї знайомої ОСОБА_4 автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Tiguan» та виникли труднощі у його переоформленні, у зв`язку із цим попросив останнього виступити третьою особою, тобто оформити на ім`я ОСОБА_6 довіреність від ОСОБА_4 на розпорядження автомобілем, з метою в подальшому його продати ОСОБА_5 . Приїхавши до нотаріусу, ОСОБА_5 взяв особисті документи ОСОБА_6 та направився до нотаріуса. В подальшому, вийшовши, ОСОБА_5 передав особисті документи ОСОБА_6 йому, а довіреність залишив при собі. В подальшому, приблизно через місяць, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 направились до сервісного центру, що по АДРЕСА_1 , де переоформили право власності на автомобіль на ОСОБА_5 . Крім цього, ОСОБА_6 повідомив, що під час проведення нотаріальної дії він присутнім не був, але бачив особу жіночої статі (яка на його думку ймовірно була ОСОБА_4 , оскільки дану особу він ніколи не бачив).
Допитаний в процесуальному статусі свідка ОСОБА_5 повідомив, що продаж автомобілю здійснювався на основі договору купівлі-продажу 8041/2017/533574 від 08.08.2017, який був оформлений в територіальному сервісному центрі МВС 8041 РСЦ МВС в м. Києві між ОСОБА_6 та ним. ОСОБА_5 також повідомив, що ініціатором продажу автомобілю була ОСОБА_4 , яка запропонувала йому придбати авто. Також ОСОБА_5 не повідомив, чи був він присутнім під час оформлення довіреності між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Крім цього, ОСОБА_5 повідомив, що 08.06.2021 до нього звернулась ОСОБА_4 з вимогою повернути автомобіль, на що ОСОБА_5 повідомив, що автомобіль знаходиться у його власності на законній підставі.

Відповідно до наданої ОСОБА_4 копії довіреності, встановлено, що довіреність датована 16.06.2017 року, яка укладена між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яка посвідчена приватний нотаріусом ОСОБА_7 .

Відповідно до інформації з центральної системи «АРКАН» про перетин Державного кордону стосовно гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювала виїзд з території України в пункті «Краківець» 09.06.2017. Також встановлено, що в`їзд ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювала 16.07.2017 на територію України в пункті «Краківець».

01.09.2021 начальником сектору дізнання ВП №1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні 0002073 від 13.06.2021 автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Tiguan», 2011 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 .

З метою забезпечення збереження речових доказів, а також забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального проступку, для забезпечення законних інтересів учасників кримінального провадження, з`ясування об`єктивної істини, прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним клопотанням.
Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся завчасно та належним чином.
Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився. Слідчим ОСОБА_9 на адресу суду надіслано рапорт про те, що ним було повідомлено транспортного засобу марки «Volkswagen» р.н. НОМЕР_1 , про розгляд клопотання про арешт майна.

Однак неприбуття вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, надані на його обґрунтування, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів клопотання, що СД ВП №1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002073 від 13.06.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
ОСОБА_4 в 2011 році придбала автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Tiguan», 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 . яким з квітня 2017 року користувався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1
08.06.2021, ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_5 з проханням повернути автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Tiguan», 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , на що ОСОБА_5 повідомив, що повертати автомобіль не буде, оскільки нібито в 2017 році ОСОБА_4 продала йому дане авто.
08.07.2017 автомобіль було перереєстровано на іншу особу в територіальному сервісному центрі №8041. Крім цього, ОСОБА_4 повідомила, що в період з 09.06.2017 по 18.07.2017 перебувала за межами України. Окрім цього, ОСОБА_4 зазначила, що жодних довіреностей на розпорядження автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Tiguan», 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , не надавала, автомобіль не продавала, не дарувала. Також ОСОБА_4 повідомила, що гр. ОСОБА_6 їй не відомий. Отримавши копію довіреності від 16.06.2017, ОСОБА_4 виявила ознаки підробки особистого підпису.
Відповідно до інформації з центральної системи «АРКАН» про перетин Державного кордону стосовно гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювала виїзд з території України в пункті «Краківець» 09.06.2017. Також встановлено, що в`їзд ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювала 16.07.2017 на територію України в пункті «Краківець».

01.09.2021 начальником сектору дізнання ВП №1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні 0002073 від 13.06.2021 автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Tiguan», 2011 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 .
Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В клопотанні прокурор наводить підставу для застосування арешту значення майна критеріям, визначеним ст.98 КПК України щодо речових доказів, оскільки може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час, прокурором не доведено, за якими саме ознаками вказане у клопотанні майно, а саме: автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Tiguan», 2011 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 віднесений до речових доказів у кримінальному провадженні №0002073 від 13.06.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Постанова слідчого про визнання вказаного майна речовими доказами не мотивована, є формальною, слідчий не вказав в своєму рішенні, за якими ознаками вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Отже, відсутні достатні підстави вважати, що автомобіль є процесуальним джерелом фактичних даних (доказів), на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги, що слідчим не доведено, що зазначене майно, відповідає критеріям ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні №0002073 від 13.06.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та, як наслідок, може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, в зв`язку з чим клопотання не підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва про арешт майна у кримінальному провадженні №0002073 від 13.06.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

За таких обставин, керуючись ст.ст.170-172 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :

Відмовити у задоволенні прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002073 від 13.06.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга

Слідчий суддя