Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.02.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/617/21, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах затриманої особи - громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2021.
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) з подальшим його утриманням в Закарпатській УВП №9 відділу ДПтС України в Закарпатській області до вирішення Офісом Генерального прокурора України питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, до 21.01.2022 включно, щодо:
ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації з метою притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.159 Кримінального кодексу Російської Федерації.
Із матеріалів клопотанням вбачається, що у провадженні правоохоронних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.159 КК Російської Федерації (шахрайство). Ініціатором розшуку є слідча частина слідчого управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації в Тюменській області.
09.02.2021 слідчим СЧ СУ УМВС РФ по Тюменській області винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_10 у вказаній кримінальній справі та пред`явлено обвинувачення у вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.1 59 КК Російської Федерації.
Постановою від 15.02.2021обвинуваченого ОСОБА_10 , 18.10.1966 народження оголошено в міжнародний розшук.
Постановою Центрального районного суду м.Тюмені від 16.02.2021 стосовно ОСОБА_10 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.
За даними сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУ НП в Закарпатській області, громадянин Російської Федерації ОСОБА_10 за обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.159 КК Російської Федерації (шахрайство).
17.11.2021 в порядку ст.ст.208,582 КПК України, працівниками Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області на території м.Ужгорода Закарпатської області, затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2021 стосовно затриманого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст.583 КПК України застосовано тимчасовий арешт на 40 діб до надходження запиту російської сторони про його видачу.
Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_10 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.59 КК Російської Федерації.
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно останнього Офісом Генерального прокурора відповідно до ст.587 КПК України 20.12.2021 доручено Закарпатській обласній прокуратурі.
Інкриміновані ОСОБА_10 злочинні діяння за законодавством України кваліфікуються за ч.4 ст.190 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Строки давності притягнення до відповідальності за вказані діяння не закінчилися, а відтак, у зв`язку з наведеним прокурор у клопотанні просить застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації. Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_10 у Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».
Згідно з ухвалою, слідчий суддя у відповідності до положень ст.584 КПК України, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для застосування щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування щодо останнього тільки такого запобіжного заходу до фактичної передачі його компетентним органам Російської Федерації, є достатнім для попередження можливих спроб ОСОБА_10 переховуватися з метою уникнути передачі його правоохоронним органам Російської Федерації.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24.12.2021, постановити апеляційний суд нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_10 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та не обґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, слідчим суддею не в повній мір з`ясовано обставини справи, що стало наслідком безпідставно задоволення клопотання прокурора. Зокрема, просить врахувати, що ОСОБА_10 звернувся до ДМС в Закарпатській області про отримання статусу біженця, що є підставою для того аби не здійснювати видачу (екстрадицію) особи. З наведених підстав постановлене слідчим суддею рішення суперечить вимогам ч.4 ст.590 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, доводи прокурора про безпідставність поданої апеляційної скарги та законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно вимог матеріального права з дотриманням щодо кримінального провадження передбачених кримінальним процесуальним законом.
Відповідно до норм ст.584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України, прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту, слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.541 КПК України екстрадиційний арешт це - застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).
При розгляді вказаного клопотання, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, дослідив належним чином всі надані йому матеріали, в тому числі і ті, що стосуються даних про особу ОСОБА_10 , на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку проте, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не може гарантувати запобіганню втечі останнього та забезпечення у подальшому його видачі.
Слідчий суддя зазначив, що метою і підставами застосування екстрадиційного арешту по відношенню до громадянина ОСОБА_10 , який розшукується правоохоронними органами Російської Федерації, є притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.59 КК Російської Федерації (шахрайство).
При цьому слідчий суддя обгрунтовано врахував і те, що правові відносини між Україною та Російською Федерацією врегульовані Європейською Конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, яка на час розгляду клопотання є чинною для обох країн.
Відповідно до ст.1 Європейської Конвенції про видачу правопорушників, договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.
Видача правопорушників, відповідно до ч.1 ст.2 Європейської Конвенції про видачу правопорушників, здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі, або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням.
Україна ратифікувала вказану Конвенцію, є її Стороною, а відповідне національне законодавство є узгодженим з цією Конвенцією.
З огляду на зазначене, видача ОСОБА_7 ) правоохоронним органам Російської Федерації відповідає зобов`язанням України за міжнародними договорами України - Європейській Конвенції про видачу правопорушників 1957 року .
Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується апеляційний суд, з врахуванням конкретних обставин справи та даних про особу, зокрема те, що відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ) постановою Центрального районного суду м.Тюмені Російської Федерації від 16.02.2021 у кримінальній справі №3/1-35/2021, обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, останній перебуває у міжнародному розшуку, чим ухиляється від притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.159 КК Російської Федерації, який відповідає за законодавством України кримінальному правопорушенню, передбаченому ч.4 ст.190 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Таким чином, на теперішній час реально існує ризик того, що ОСОБА_7 , з метою уникнення його видачі та в подальшому притягненні його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.159 КК РФ на території Російської Федерації, знаходячись на волі може вдатись до спроб залишити територію України, що в свою чергу перешкодить виконанню запиту компетентного органу іноземної держави про його видачу.
Будь яких обставини, які відповідно до вимог ст.585 КПК України, давали б підстави для застосування до ОСОБА_7 ОСОБА_13 ) запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційним судом не встановлено. Матеріали судового провадження не містять жодних посилань на захворювання, які перешкоджають триманню під вартою ОСОБА_7 ) та видачі його компетентним органам Російської Федерації.
Апеляційний суд зазначає, що при розгляді клопотання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя дотримався вимог ст.584 КПК України, зокрема, слідчим суддею була встановлена особа, перевірений запит компетентних органів Російської Федерації про видачу ОСОБА_7 ОСОБА_13 ), екстрадиційний арешт застосовано в межах строків, передбачених ч.10 ст.584 КПК України.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_7 ) має намір отримати статус біженця в Україні, наявність місця проживання на території України, правильності висновків слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства та міжнародних договорів, укладених Україною, не спростовують.
У відповідності до ч.1 ст.585 КПК України, до особи стосовно якої виконується запит про її видачу в іноземну державу, може бути застосований інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення в подальшому її видачі.
Стороною захисту не надано апеляційному суду доказів про наявність таких обставин, які гарантують вищевказане, а та обставина, що ОСОБА_7 звернувся до ДМС в Закарпатській області про отримання статусу біженця, не є, а ні гарантією, а ні підставою того, що ОСОБА_7 ( ОСОБА_14 ) буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та не залишить територію України.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв рішення на підставі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), при цьому врахував дані про особу затриманого, дослідив належним чином всі матеріали судового провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, що спростовує доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що при постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги чинного КПК України, істотні порушення норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, відсутні, а відтак апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 ) до задоволення не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які є безумовною підставою для скасування судового рішення із призначенням нового розгляду клопотання в суді першої інстанції чи прийняття іншого судового рішення, колегія суддів не вбачає.
При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст.ст.220,317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника), апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи.
Керуючись ст.ст.404,405,407,422,591 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.12.2021, якою відносно ОСОБА_9 ОСОБА_13 ) застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) з подальшим його утриманням в Закарпатській УВП № 9 відділу ДПтС України в Закарпатській області до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації,- без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :