Справа № 458/375/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 06.05.2021 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шандровець Турківського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
встановив:
09.01.2020 ОСОБА_5 , який перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації з 01.01.2020 в статусі «особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує стороннього догляду, на догляд за нею» у зв`язку зі здійсненням догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся в управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації зі заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, з відміткою «допомога на догляд (щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним)» та протиправно отримав грошову допомогу на догляд за ОСОБА_6 , призначену відповідно до ст. 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1192 від 02.08.2000 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею».
Так, ОСОБА_5 в період з 15.01.2020 по 24.03.2020, діючи з умислом на заволодіння чужим майном, а саме грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи, що в разі припинення здійснення догляду або за наявності інших причин, що впливають на призначення та виплату компенсаційної виплати, він зобов`язаний вчасно повідомити управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації, не повідомив про виїзд за кордон на тривалий період за межі території України до Королівства Іспанії, внаслідок чого він, приховуючи відомості, які мають суттєве значення для призначення компенсаційних виплат, шляхом обману заволодів грошовими коштами державного бюджету на загальну суму 4864,80 грн.

Такими діями ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
07.05.2021 між представником потерпілого - Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 471, 473, 476 КПК України, було укладено угоду про примирення, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вказаному в угоді діянні. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. При цьому сторонам угоди роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, вказав, що відшкодував завдану шкоду в розмірі 4864,80 грн, щиро розкаявся, просив затвердити угоду про примирення від 07.05.2021.

Представник потерпілого - Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністраціїї ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення, зазначила, що обвинувачений відшкодував завдану шкоду, претензій до нього не має.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що не вбачає підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення.

Розглядаючи у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 1, 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд встановив, що дії, які інкримінуються ОСОБА_5 дійсно мали місце та були скоєні ним, тобто він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, який згідно з положеннями ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а представник потерпілого ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Крім того, обвинувачений також цілком розуміє наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України.

Водночас, суд достовірно пересвідчився, що укладення угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови укладеної угоди від 07.05.2021 не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 190 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, з урахуванням виду кримінального правопорушення, яке є проступком відповідно до ст. 12 КК України, особи винного, обставин що пом`якшують покарання.

Угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода про примирення відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства, а тому така угода може бути затверджена судом.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України суд не встановив.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах в Турківській ЦРП не знаходиться, не працює, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 за скоєння кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 850 грн є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Водночас, такий вид покарання обвинуваченому призначено в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України, в редакції чинній на момент вчинення ним кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Беручи до уваги те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за № 2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020, була посилена кримінальна відповідальність санкції ч. 1 ст. 190 КК України, тому в силу положень ч. 2 ст. 5 КК України вказаний Закон не має зворотної дії в часі, а тому застосуванню підлягає закон про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення кримінального проступку обвинуваченим ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення від 07.05.2021 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальних витрат у справі немає.

Речові докази необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 07.05.2021 в м. Турка між підозрюваним ОСОБА_5 та представником потерпілого Управління соціального захисту населення Турківської районної державної адміністрації ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази справу № 615146, заведену на ОСОБА_5 с. Боберка - повернути в Управління соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 13.05.2021.

Суддя ОСОБА_1