ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________ Справа №641/3131/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2750/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.2 ст.152 КК України
УХВАЛА
Іменем України

03 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 24.06.2021 стосовно ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою, обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 21.08.2021 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, оскільки вважає її незаконною, безпідставною, постановленою з порушеннями норм процесуального законодавства. Апелянт зазначає, що отримав від прокурора клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 за 3 години до початку судового засідання, а не як вимагає КПК України за 10 діб до канцелярії.

Одночасно захисник порушує питання про поновлення апеляційного строку, посилаючись на те, що ухвалою встановлено строк її оскарження 7 днів, а у зв`язку з тим, що він отримав ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 24.06.2021 лише 15.07.2021 строк було пропущено з поважних причин.

В обґрунтування вимог апелянт зазначив, що суд першої інстанції не зазначив які докази свідчать про існування ризиків, і дають підстави вважати, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Апелянт просив проводити апеляційний розгляд вказано кримінального провадження без його участі.

Враховуючи вимоги ст. 422-1 КПК України, колегія суддів ухвалила продовжити розгляд справи за відсутності захисника та прокурора, які були належним чином повідомлені, оскільки їх відсутність не є перешкодою для розгляду кримінального провадження, а клопотання про розгляд справи за їх обов`язковою участю до суду не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи, що в резолютивній частині ухвали суду зазначено про семиденний строк звернення з апеляційною скаргою, те, що захисник звернувся до суду 19.07.2021 року та пропущений ним строк є незначним, колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання захисника про поновлення апеляційного строку.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як слідує з матеріалів провадження, під час розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002099 від 05.11.2020 ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 152 КК України.

Суд першої інстанції встановив, що на даний час наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, що викладені в обвинувальному акті, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

Так, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років (ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 152 КК України) та, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочинів, не виключає того, що в разі перебування на свободі, останній може скоїти і інше правопорушення. На думку колегії суддів, сукупність вищевказаних обставин, дають підстави вважати про неможливість запобігання ризикам, зазначеним у пунктах 1, 3, 5 частини 1 ст. 177 КПК України, оскільки останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисника про порушення строків вручення клопотання, невчасне повідомлення сторони захисту, хоч і заслуговують на увагу, однак не впливають на висновки суду, оскільки для продовження строку тримання під вартою наявні достатні підстави. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку із чим апеляційний суд не встановив підстав для задоволення апеляційних вимог. Доводи захисника не спростовують необхідності продовження строку тримання під вартою, враховуючи, що для цього встановлені достатні підстави. Ухвала суду є вмотивованою та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Клопотання адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 червня 2021 року задовольнити.

Поновити захиснику - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 червня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в частині поновлення строку, а в решті набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді