Справа № 450/1146/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/987/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 450/1146/14-к про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області Пустомитівського району с. Оброшино, який не має місця постійної реєстрації,

за ст. 166 КК України,

з участю секретарів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України та йому призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного йому покарання. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_12 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він всупереч вимог ч.ч.2, 4, 7 ст.150 Сімейного Кодексу України, ч.3 ст.59 Закону України "Про освіту", згідно яких батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, поважати дитину, не застосовувати до неї фізичні та інші види покарання, які принижують людську гідність, постійно дбати про фізичне здоров"я, психічний стан, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність, виховувати почуття доброти, милосердя, а також вимог ст.10 Закону України "Про охорону дитинства", згідно яких кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності, дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах, які мають забезпечуватись на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини, проживаючи спільно з неповнолітньою донькою потерпілою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дружиною (матір"ю останньої) ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_1 , злісно ухилявся від виконання встановлених законом обов"язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

Зокрема, 01.12.2012 в період часу з 10 год. 00 хв. до 11 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи по місцю проживання його батьків у АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку, кричав на дружину, яку ображав та словесно їй погрожував, примушуючи при цьому бути присутньою неповнолітню доньку потерпілу ОСОБА_12 , яка перебуваючи у шоковому стані залишила місце конфлікту і близько 2 (двох) годин переховувалась в підсобному приміщенні, а в подальшому втекла в ліс, де її знайшла матір ОСОБА_13 та заспокоїла близько 20 год. 00 хв.

У день іменин неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 , а саме 22.12.2012 в період часу з 08 год. 00 хв. до 09 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи по місцю проживання у АДРЕСА_1 , в черговий раз вчинив сімейний конфлікт, під час якого словесно ображав дружину та неповнолітню доньку, кричав на них, погрожував фізичною розправою ОСОБА_13 , звинувачував останню у неналежному вихованні ОСОБА_12 , внаслідок чого свідок і потерпіла зачинились в іншій кімнаті, однак образи продовжувались, що призвело до шокового стану дитини, в якої почали виникати думки про самогубство та вказаний стан тривав до 18 год. 00 хв., зокрема до моменту заспокоєння її матір`ю. В зв`язку із стресовим станом та думками про самогубство неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 проходила лікування у Комунальному закладі Львівської обласної ради "Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр" Медико-соціальний центр "Діалог", де відвідувала психолога і психіатра, а також до неї застосовувалось медикаментозне лікування.

14.01.2013 в період часу з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи по місцю проживання у АДРЕСА_1 , знову вчинив сімейну сварку з неповнолітньою потерпілою донькою ОСОБА_12 , кричав на неї, ображав, принижував, звинувачував у тому, що вона ганьбить його перед людьми.

26.03.2013 в період часу з 16 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи по місцю проживання у АДРЕСА_1 , в черговий раз кричав на дружину та доньку, ображав їх, погрожував фізичною розправою, називав неповнолітню потерпілу ОСОБА_12 "продажною" по причині бажання проживання останньої лише з матір`ю, що призвело до погіршення стану здоров`я дитини та знову ж проходження медикаментозного лікування в Комунальному закладі Львівської обласної ради "Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр" Медико-соціальний центр "Діалог".

31.05.2013 близько 14 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи по місцю проживання у АДРЕСА_1 , знову вчинив сімейну сварку, під час якої кричав на доньку, звинувачував в його розлученні з дружиною, погрожував вигнати з будинку, розмахуючи при цьому руками, повідомляв, що вона не його дитина, внаслідок чого неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 отримала шок та не усвідомлюючи своїх дій, без верхнього одягу побігла в ліс, де приблизно через 30 хв. її знайшла матір, з якою вони переховувались у класного керівника потерпілої, а саме ОСОБА_14 .

Постійний психологічний тиск та приниження зі сторони батька обвинуваченого ОСОБА_5 призвів до виникнення у його доньки неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 змішаного тривожно-депресивного розладу та специфічної ізольованої фобії (боязні батька). Дані розлади не є вродженими та згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №579 від 09.09.2013 перебувають у прямому причино-наслідковому зв`язку з діями батька обвинуваченого ОСОБА_5 , а відповідно до висновку судово-медичного експерта №153/2013 дана психотравма відноситься до середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, тобто спричинила неповнолітній потерпілій ОСОБА_12 тяжкі наслідки.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати та кримінальне провадження щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 покликається на те, що судом не враховано, що сварки у сім`ї розпочалися в той час, коли представник потерпілої у цій справі, ОСОБА_13 , прийняла рішення про припинення їх спільного життя, при чому деякі скандали були не тільки спровоковані, а й придумані ОСОБА_13 .

Зазначає, що в основу обвинувачення щодо нього було покладено 5 епізодів, проте в позовній заяві ОСОБА_13 про розірвання шлюбу епізоди від 01.12.2012 та 22.12.2012 відсутні, що свідчить це були звичайні суперечки.

Судом не було належним чином розглянуто подію за епізодом від 22.12.2012, при цьому судом не взято до уваги жодного його пояснення щодо вказаного епізоду, зокрема що у документах, а саме постанові судді ОСОБА_15 від 24.01.2013 йдеться лише про вчинення насильства щодо дружини ОСОБА_13 та нема жодної інформації про вчинення насильства щодо доньки чи її присутності при сварці.

У вироку суду не згадуються виклики ним поліції у випадках, коли ОСОБА_13 влаштовувала сімейні сварки.

Стверджує, що ОСОБА_13 у 2012-2014 роках для створення документальної бази щодо наявності його нібито протиправних дій активно пише і скеровує у різноманітні контролюючі інстанції наклепи на нього, чим провокує позапланові перевірки у фірмі, де він є директором. Суд не взяв до уваги факти психологічного тиску на нього.

Також, звертає увагу, що судом не взято до уваги висновку органу опіки та піклування Пустомитівської РДА № 04/17-1302 від 21.05.2015 щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав.

Суд не звернув увагу на те, що показання деяких свідків у суді, відрізнялися від таких, наданих ними під час досудового розслідування, зокрема показання свідка ОСОБА_14 .

Вказує, що судом не були взято до уваги той факт, що розриваючи з ним сімейні стосунки, ОСОБА_13 мала на меті одноосібно заволодіти спільно придбаним майном, у першу чергу будинком в с. Оброшино, про що свідчить продаж будинку у листопаді 2014 ОСОБА_16 , чоловікові представника потерпілої у справі ОСОБА_12 ОСОБА_17 .

На думку апелянта, судом не враховано та не надано об`єктивної оцінки шкільній характеристиці на ОСОБА_12 .

На думку обвинуваченого, показання свідка ОСОБА_18 викладені неповно, з обвинувальним ухилом.

Також вважає неспроможними показання свідка ОСОБА_19 колишньої однокласниці ОСОБА_20 , оскільки на той час ОСОБА_19 мала 13-14 років, не була близькою подругою його дочки та не могла правильно оцінювати матеріальне становище його сім`ї.

Судом, на думку апелянта, не надано належної оцінки показанням свідка ОСОБА_21 та не взято їх до уваги, в тому числі щодо агресивної поведінки ОСОБА_13 .

Звертає увагу на протиправну поведінку прокурора ОСОБА_22 під час вручення обвинувального акта.

Стверджує, що наявні у справі докази не свідчать про настання тяжких наслідків і про причинний зв`язок між такими наслідками та інкримінованими йому діяннями.

Вважає, що експертні висновки містять істотні недоліки та порушення, які ставлять під сумнів їх достовірність та допустимість як доказів.

На думку апелянта, навівши у вироку сукупність доказів, які є суперечливими та водночас істотними для висновків суду, суд першої інстанції дав їм невірну оцінку та не зазначив, чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинами кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників - адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора, який вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін, думку потерпілої ОСОБА_12 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскаржуваний вирок місцевого суду цим вимогам не відповідає.

Статтею 368 КПК України передбачено, що суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з диспозицією ст. 166 КК України об`єктивна сторона передбаченого нею злочину полягає у злісному невиконанні батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, яке спричинило тяжкі наслідки для неї. При цьому між діями (бездіяльністю) батьків і настанням тяжких наслідків для їхньої дитини повинен бути причинний зв`язок.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, проявляється у формі бездіяльності, а саме злісного невиконання батьками, опікунами чи піклувальниками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною або за особою, стосовно якої встановлено опіку чи піклування. Невиконання таких обов`язків може проявлятися у: залишенні впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухиленні від виховання дітей (у т.ч. незабезпеченні відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпеченні потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжитті заходів щодо їх лікування; безпідставному обмеженні в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучному створенні незадовільних побутових умов тощо.

Обставинами, які вказують на злісний характер такого невиконання, можуть, зокрема, бути його тривалість, системність, багаторазовість, а також неодноразові звернення представників влади, освітніх, медичних та інших закладів, органів опіки та піклування, громадян з приводу неналежного виконання зазначених вище обов`язків.

Як вбачається з обвинувального акта в провину ОСОБА_5 поставлено те, що останній злісно ухилявся від обов`язків по догляду за дочкою, не піклувався про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, неодноразово вчиняв сімейні конфлікти у присутності своєї дочки ОСОБА_12 , зокрема: 01.12.2012 ОСОБА_5 вчинив у присутності своєї дочки ОСОБА_12 сварку зі своєю дружиною; 22.12.2012 ОСОБА_5 вчинив сімейний конфлікт, під час якого словесно ображав дружину та дочку, кричав на них, погрожував фізичною розправою дружині, звинувачував, що вона виховала погану дочку; 14.01.2013 вчинив сімейну сварку зі своєю неповнолітньою дочкою, кричав на неї, звинувачував, що вона ганьбить його перед людьми; 26.03.2013; 26.03.2013 ОСОБА_5 повторно кричав на дружину та неповнолітню дочку, ображав їх, погрожував фізичною розправою, називав дочку «продажною», оскільки вона хотіла проживати з мамою; 31.05.2013; 31.05.2013 ОСОБА_5 знову вчинив сімейну сварку, під час якою кричав на свою неповнолітню дочку ОСОБА_12 , звинувачував її, що саме вона винна, що вони з мамою розлучилися.

Тобто, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні активних дій, у формі конфліктів, сімейних сварок, які нанесли шкоду психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_12 , що є об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, яка полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» від 15.11.2001 № 2789-ІІІ насильство в сім`ї будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і завдають йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

При цьому слід звернути увагу на відсутність у діях ОСОБА_5 суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 166 КК України, яка характеризується умислом, на що вказує злісний характер діяння. Психічне ставлення винної особи до наслідків є необережним.

Проте, на думку колегії суддів, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які вказували би на ігнорування ОСОБА_5 своїх батьківських обов`язків з догляду за дочкою ОСОБА_12 , оскільки ОСОБА_5 належним чином виконував покладені на нього обов`язки по догляду за своєю неповнолітньою донькою, забезпечивши останню належними умовами для проживання, навчання, матеріального забезпечення, побуту, дозвілля, тощо.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбаченого ст. 166 КК України.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід задовольнити, вирок суду щодо ОСОБА_5 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2019 року щодо ОСОБА_5 за ст. 166 КК України скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ст. 166 КК України закрити на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4