ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/295/21 Номер провадження 11-кп/814/673/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2021 року за №0000067 за апеляційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 26 березня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою кримінальне провадження за ч.2 ст.125 КК України щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Милорадове Котелевського р-ну Полтавської обл., українця, громадянина України, з повною загальною освітою, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, -
закрито у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_7 від обвинувачення.
Прийняття такого судового рішення місцевий суд мотивував тим, що відмова потерпілих від обвинувачення у формі приватного обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 05 березня 2021 року приблизно о 16-17 годині (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись у житловому будинку своєї співмешканки ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де також у той час перебування остання, діючи з прямим умислом, на грунті раптово виниклих під час сварки неприязних відносин, пальцями правої руки, стиснутими в кулак завдав приблизно 2 удари в обличчя потерпілої ОСОБА_7 , чим заподіяв останній легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі заступник керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 26 березня 2021 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що у місцевого суду були відсутні підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, так як ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашній насильством, а саме у розумінні положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив фізичне насильство у межах місця проживання щодо особи, з якою спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених; потерпілу, яка вважала законною оскаржувану ухвалу місцевого суду та водночас повідомила, що вона проживає на постійній основі у її домоволодінні з обвинуваченим однією сім`єю як чоловік і дружина та примирилась з останнім; обвинуваченого, який зазначив, що повністю визнає винуватість у вчиненому; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, у ст.409 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Питання щодо можливості закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством при відмові потерпілого від обвинувачення було предметом розгляду об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Частиною 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає про те, що у суду були відсутні підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, так як ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашній насильством, а саме у розумінні положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив фізичне насильство у межах місця проживання щодо особи, з якою спільно проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі.

Щодо указаного питання об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновки у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19, згідно з якими злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Одночасно згідно з п. 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06 грудня 2017 року № 2227-VІІІ доповнено ч. 1 ст. 67 КК п. 6-1 відповідно до якого, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, а саме в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, своїй співмешканці ОСОБА_7 , та органом досудового розслідування, зокрема, було визнано обставиною, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.

Тобто, ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством, ця обставина була визнана такою, що обтяжує покарання та обвинувачений мав можливість захищатися від цього обвинувачення.
За таких обставин, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 не можна було закрити у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_7 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд при закритті кримінального провадження щодо ОСОБА_8 не дотримався зазначених вище вимог кримінального процесуального закону.

Наведене узгоджується з позицією, викладеною, зокрема, у постановах Касаційного кримінального суду Верхового Суду від 19 березня 2020 року у справі №675/813/19 та 31 березня 2021 року у справі №155/457/20, сформованих на основі висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №453/225/19.
Допущене місцевим судом порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним, таким, що перешкодило цьому суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене вище, провести судовий розгляд відповідно до вимог КПК України, за наслідком, якого ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Отже, апеляційна скарга є обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 26 березня 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4