КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/380/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
25 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року,
за участю
власника майна ОСОБА_7 ,
власника майна адвоката ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
Накладено арешт на транспортний засіб марки «LEXUS RX 350, VIN НОМЕР_1 » державний номерний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_7 , який знаходиться на території Грузинської Республіки та на земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 1722,00 кв.м. кадастровий код: 05.32.15.047, розташовану у Грузинській Республіці, за адресою: Batumi, Giorgi Antsukhelidze street N75, належної ОСОБА_7 .
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, що знаходиться на території Грузинської Республіки та належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , а саме на транспортний засіб марки «LEXUS RX 350, VIN 2T2BK1BA4FC320284» державний номерний знак НОМЕР_2 , та на земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 1722,00 кв.м. кадастровий код: 05.32.15.047, розташовану у Грузинській Республіці, за адресою: Batumi, Giorgi Antsukhelidze street N75.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена без достатніх на це підстав, з суттєвим порушенням норм КПК України. Розгляд клопотання слідчого в ОВС ГСУ НП України майора поліції ОСОБА_9 повинен був проведений з повідомленням підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 . Оскільки дане клопотання не містило достатніх доказів про необхідність забезпечення арешту майна.
Також апелянт зазначає, що не наведено жодного доказу, що саме кошти, які одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення були спрямовані на придбання на території Грузинської Республіки транспортного засобу марки «LEXUS RX 350, VIN 2T2BK1BA4FC320284» державний номерний знак НОМЕР_2 , та земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 1722,00 кв.м. кадастровий код: 05.32.15.047, що розташована за адресою: Batumi, Giorgi Antsukhelidze street N75, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 . Старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України майором поліції ОСОБА_9 не враховані пояснення ОСОБА_7 щодо майна, яке знаходиться на території Грузинської Республіки.
Апелянт вважає, що слідчий суддя ретельно не дослідив всі обставини справи, що в свою чергу призвело до порушення основоположних прав ОСОБА_7 . Відтак відбулось порушення конституційних прав та свобод ОСОБА_7 , а саме: його права власності (права користування та розпорядження майном), що в свою чергу негативно вплинуло на заплановані наміри ОСОБА_7 щодо користування та розпорядження зазначеним майном.
Крім того апелянт зазначає, що до клопотання долучено докази того, що ОСОБА_7 перетинав державний кордон в період з 01.07.2014 по 05.06.2019 року та, що на території Грузинської Республіки наявне у нього майно, однак у той же час не має жодних підтверджень тієї обставини, що ОСОБА_7 перетинав державний кордон України в період з 01.07.2014 по 05.06.2019 саме з метою легалізації коштів здобутих злочинним шляхом.
На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що судовий розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна ОСОБА_7 , а адвокат ОСОБА_6 отримав копію оскаржуваної ухвали лише 12.11.2020. Вони не мали можливість отримати раніше оскаржувану ухвалу, оскільки не знали про її існування.
В судове засідання прокурор не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте прокурором подано до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутність. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за його відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що адвокат ОСОБА_6 та власник майна ОСОБА_7 , в інтересах якого подана апеляційна скарга участь у судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав, а апеляційна скарга подана в межах строку визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого в особливо великих розмірах.
Під час досудового розслідування потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заявлено цивільний позов на суми 55 500 000 грн.
04.02.2019 повідомлено про підозру Слободянику ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 після вчинення кримінального правопорушення неодноразово відвідував Грузинську Республіку.
Орган досудового розслідування зазначає, що вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 з метою легалізації коштів здобутих злочинним шляхом, придбав вказане майно на території Грузинської Республіки.
23.07.2019 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором групи прокурорів ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, а саме накладення арешту на транспортний засіб марки «LEXUS RX 350, VIN НОМЕР_1 » державний номерний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_7 який знаходиться на території Грузинської Республіки, та на земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 1722,00 кв.м. кадастровий код: 05.32.15.047, розташовану у Грузинській Республіці, за адресою: Batumi, Giorgi Antsukhelidze street N75, належної ОСОБА_7 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що визначено пунктами 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.
06.09.2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва задоволено вказане клопотання слідчого.
Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно вимог ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач, де повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на транспортний засіб та земельну ділянку, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для власника майна та інших осіб, а також забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Тому доводи апеляційної скарги в частині того, що не наведено жодного доказу, що саме кошти, які одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення були спрямовані на придбання на території Грузинської Республіки транспортного засобу марки «LEXUS RX 350, VIN НОМЕР_1 » державний номерний знак НОМЕР_2 , та земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 1722,00 кв.м. кадастровий код: 05.32.15.047, що розташована за адресою: Batumi, Giorgi Antsukhelidze street N75, що належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що судовий розгляд клопотання про арешт майна повинен був проведений з повідомлення підозрюваного та його захисника, колегією суддів вважає їх безпідставними, виходячи з того, що відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Поновити адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб марки «LEXUS RX 350, VIN НОМЕР_1 » державний номерний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_7 який знаходиться на території Грузинської Республіки на земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 1722,00 кв.м. кадастровий код: 05.32.15.047, розташовану у Грузинській Республіці, за адресою: Batumi, Giorgi Antsukhelidze street N75, належної ОСОБА_7 , - залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4