Провадження № 11-сс/4823/205/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 січня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Старший слідчий СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером №:11:000:0349 площею 2 га, яка належить ОСОБА_7 на підставі наказу № 25-21445/14-16-сг від 27.12.2016, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області, дана ділянка орендована сільськогосподарським кооперативом «МИКОЛАЇВСЬКИЙ» () відповідно до договору б/н від 07.11.2018, з забороною володільцю (або іншим особам які уповноважені на вчинення реєстраційних дій) права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаною земельною ділянкою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 січня 2021 року вказане клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером №:11:000:0349 площею 2 га, котра належить ОСОБА_7 на підставі наказу № 25-21445/14-16-сг від 27.12.2016, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області, дана ділянка орендована сільськогосподарським кооперативом «МИКОЛАЇВСЬКИЙ» () відповідно до договору б/н від 07.11.2018, з забороною володільцю (або іншим особам які уповноважені на вчинення реєстраційних дій) права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаною земельною ділянкою.

Забезпечення зберігання арештованого майна покладено на старшого слідчого СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 .

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що вказана земельна ділянка може бути використана у якості доказів у кримінальному провадженні та є об`єктом злочинних посягань.

Ухвала слідчого судді оскаржена адвокатом ОСОБА_8 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 .

Апелянт просить змінити ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000340 від 23.12.2020 року, в частині накладення арешту щодо заборони власнику ОСОБА_7 здійснення користування земельною ділянкою з кадастровим номером №:11:000:0349. Виклавши другий абзац резолютивної частини ухвали таким чином: «Накласти арешту на земельну ділянку з кадастровим номером №:11:000:0349 площею 2 га, котра належить ОСОБА_7 на підставі наказу № 25-21445/14-16-сг від 27.12.2016, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області, дана ділянка орендована сільськогосподарським кооперативом «МИКОЛАЇВСЬКИЙ» () відповідно до договору б/н від 07.11.2018, заборонивши власнику ОСОБА_7 відчуження та розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Автор скарги переконаний, що у своєму рішенні слідчий суддя не аргументував необхідність накладення арешту саме в частині обмеження власника можливості користуватися земельною ділянкою. При цьому звертає увагу суду, що норма статті 170 КПК України, не зобов`язує одночасно застосовувати всі заборони та обмеження, які вказані у цій статті. Просить врахувати, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем земельної ділянки та не має жодного відношення до можливого вчинення будь-яких неправомірних дій Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та можливого порушення прав громадянина ОСОБА_9 .

Адвокат зазначає, що підставою звернення до суду є отриманий лист від СК «МИКОЛАЇВСЬКИЙ», в якому вказаний сільськогосподарський кооператив просить вирішити питання, що обмежує його право на безперешкодне господарювання на орендованій у ОСОБА_7 землі. За цих підстав, наполягає апелянт, накладений арешт порушує право власності ОСОБА_7 та створює перешкоди щодо неможливості використовувати спірну земельну ділянку у своїй господарській діяльності.

Звертає увагу, що ухвала слідчого судді від 14.01.2021 року була постановлена за відсутності особи, при цьому копію рішення ОСОБА_7 не отримував, а про зміст рішення дізнався лише 24.05.2021, тому звернення з апеляційною скаргою до суду 28.05.2021 року здійснено у строки визначені у ст. 395 КПК України для апеляційного оскарження.

В судовому засіданні автор скарги наполягав на тому, що накладення арешту перешкоджає власнику земельної ділянки реалізовувати свої права щодо використання землі, яка йому належить на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та яку він привів до стану можливого для її оброблення.

ОСОБА_7 підтримав вимоги свого захисника та просив скасувати арешт в частині здійснення користування земельною ділянкою.

Адвокат ОСОБА_10 заперечив проти доводів апелянта та зазначив, що спірна земельна ділянка, згідно державного акту на право постійного користування від 21.04.1997 року надана у постійне користування ОСОБА_9 (який є потерпілим у кримінальному провадженні в межах якого накладено арешт на спірні земельні ділянки) і на сьогоднішній день вказаний акт не скасований та проводиться досудове розслідування за фактом зловживання своїм службовим становищем посадовими особами Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області та Відділу Держгеокадастру у Менському районі Чернігівської області, а тому заявлене ОСОБА_7 право на вказану земельну ділянку є спірним. Більше того, в супереч арешту накладеного слідчим суддею, земельна ділянка на даний момент оброблена та на ній засіяна кукурудза, що свідчить про невиконання ухвали в частині заборони використання земельної ділянки.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 та вказав, що на даний час Чернігівською окружною прокуратурою проводиться досудове розслідування за фактом невиконання ухвал слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова про накладення арешту на земельні ділянки із забороною їх використання. При цьому прокурор уточнив, що відповідно до листа, копія якого є в матеріалах кримінального провадження, орендарю СК «МИКОЛАЇВСЬКИЙ» було достеменно відомо про накладений арешт. Крім того, накладення арешту на земельні ділянки є необхідним, оскільки не проведений ввесь комплекс слідчих дій та є необхідність у призначенні експертизи, а тому надання особі земельної ділянки у користування негативно позначиться на якості досудового розслідування та знищить отримання необхідних доказів у кримінальному провадженні.

Також сторони судового провадження в судовому засіданні повідомили, що на даний час Менським районним судом розглядається позов Чернігівської окружної прокуратури до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області та ОСОБА_12 (СК « ОСОБА_13 ) про визнання незаконним та скасування наказу, витребування земельної ділянки та державної реєстрації земельної ділянки, а також позов ОСОБА_9 з аналогічними позовними вимогами до вказаних вище суб`єктів. Дані обставини, крім іншого, стверджуються копіями процесуальних документів наданих апелянтом в додатку до апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги, думку представника власника майна адвоката ОСОБА_8 , який наполягав на відсутності підстав саме для накладення арешту земельної ділянки в частині її користування та як наслідок необґрунтованості ухвали слідчого судді, яку просив змінити, думку власника майна ОСОБА_7 , який підтримав свого захисника, позицію представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги, позицію прокурора, що заперечував проти вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як убачається з матеріалів провадження, ухвала слідчого судді постановлена 14.01.2021 року без виклику власника майна, а крім того, відсутні дані щодо направлення районним судом судового рішення. В самій апеляційній скарзі її автор також вказує, що про зміст судового рішення апелянт дізнався лише 28 травня 2021 року, що не спростовується матеріалах судового провадження.

Враховуючи, що в матеріалах провадження відсутні дані, які б спростовували зазначені апелянтом обставини щодо строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга подана апелянтом в межах строку, передбаченого положеннями ст. 395 КПК України, в зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана вчасно, тому немає необхідності в поновленні такого строку.

Вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів апеляційного суду встановила наступне.

Слідчим відділом Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000340 від 23.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, за фактом зловживання своїм службовим становищем посадовими особами Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області та Відділу Держгеокадастру у Менському районі Чернігівської області під час приватизації земельної ділянки площею 38,2 га, що розташована на території Менського району Чернігівської області.

В ході досудового розслідування вказаного провадження встановлено, що розпорядженням райдержадміністрації Менського району Чернігівської області від 21.04.1997 року №149 ОСОБА_9 було надано в постійне користування земельну ділянку площею 38,2 га на території Локнистенської сільської ради Менського району для розширення селянського (фермерського) господарства та видано державний акт на право постійного користування землею серія ЧН №00111. Даний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №111 від 15.05.1997 року (а.п.12-13)

Попри це, Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області було розподілено земельну ділянку площею 38,2 га, яка перебуває на праві постійного користування у ОСОБА_9 на земельні ділянки, кожна площею по 2,0 га, які в подальшому передано у приватну власність.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №2614-2633/20-24 від 23.06.2020 року (який в копії долучений до матеріалів провадження) фактична конфігурація, проміри та площа земельної ділянки державної форми власності, розміром 38,2 га, за межами населеного пункту на території Локнистенської сільської ради, що перебуває у постійному користування ОСОБА_9 для ведення селянського (фермерського) господарства. При цьому, земельні ділянки площею 2,0 га в своїй більшості повністю або частково накладаються на земельну ділянку площею 38,2 га, тоді як земельні ділянки з кадастровими номерами: :11:000:0350, :11:000:0346 не накладаються на досліджуєму земельну ділянку (а.п.15-30).

Згідно постанови старшого слідчого СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 від 08.01.2021 року двадцять земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000340.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність земельної ділянки з кадастровим номером №:11:000:0349, на яку слідчим суддею накладено арешт, ознакам речових доказів, оскільки вона може містити на собі сліди скоєння кримінального правопорушення або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для даного кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, в тому числі для проведення експертних досліджень.

Постановою слідчого вказана земельна ділянка, на ряду з іншими земельними ділянками, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0000340 від 23.12.2020. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана саме на ухвалу слідчого судді про арешт майна в частині заборони користування земельною ділянкою №:11:000:0349, тому колегія суддів при прийнятті свого рішення акцентує увагу на даному аспекті та виходить з наступного.

Доцільність накладення арешту на майно шляхом також і заборони користування земельною ділянкою апеляційний суд обґрунтовує:

по-перше, тим, що земельна ділянка площею 2,0 га, власником якої є ОСОБА_7 накладається на земельну ділянку площею 38,2 га, яка надана у постійне користування ОСОБА_9 , згідно наявної у матеріалах провадження експертизи, повна оцінка якій буде надана судом при розгляд справи по суті;

по-друге, наявністю двох фактичних користувачів спірної земельної ділянки, які мають рівнозначне право користування, один як власник, інший як постійний користувач.

Оскільки, на даний час триває досудового розслідування за фактом зловживання своїм службовим становищем посадовими особами Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області та Відділу Держгеокадастру у Менському районі Чернігівської області, і предметом цього зловживання є, серед інших, спірна земельна ділянка з кадастровим номером №:11:000:0349, яка на підставі державного акту передана у постійне користування ОСОБА_9 та на підставі наказу передана у власність ОСОБА_7 , а тому на даному етапі досудового розслідування, передання землі у користування одному громадянину, з нехтуванням прав іншого, є безпідставним та ставитиме під сумнів неупередженість суду.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, як у першу чергу для власника, так і для постійного користувача, а також негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання в процесі її користування можливості пошкодження, псування, знищення, перетворення майна в даному кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції не знаходить можливим скасувати одну із заборон, яка, на переконання колегії суддів, є цілком обґрунтованою при прийнятті рішення судом першої інстанції, оскільки для такого арешту були наявні всі правові підстави, враховуючи можливість використання майна як доказу у даному кримінальному провадженні, а також слідчим суддею враховані наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Більше того, апеляційний суд звертає увагу на той факт, що Чернігівською окружною прокуратурою встановлено факт порушення заборони щодо користування спірною земельною ділянкою, у зв`язку з чим проводиться досудове розслідування за фактом невиконання ухвал слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова про накладення арешту на земельні ділянки із забороною їх використання, що також негативно позначиться на досудовому розслідуванні, а тому дозвіл на використання (користування) земельної ділянки, в тому числі і власником перешкоджатиме проведенню слідчих дій, чим уповільнить досудове розслідування.

Отже, вимоги клопотання слідчого, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна, з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту, поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і пов`язує певну особу з можливістю арешту такого майна.

Доводи апелянта стосовно того, що відсутні підстави для накладення арешту на земельну ділянку в частині користування нею, не свідчать на цьому етапі досудового розслідування про необґрунтованість або незаконність рішення слідчого судді щодо накладення арешту на земельну ділянку, оскільки такі доводи обов`язково будуть перевірятись в порядку чинного КПК України під час досудового розслідування, а обставини, на які посилається адвокат в апеляційній скарзі, є предметом доказування по цьому кримінальному провадженню. Тривалість арешту майна обумовлюється строками досудового розслідування, які передбачені чинним КПК України, тобто після спливу цих строків, власник майна, за наявністю підстав, не позбавлений процесуальних прав на звернення з клопотанням щодо скасування арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження, в порядку передбаченому ст. 174 КПК України

За таких обставин, ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 січня 2021 року, якою клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером №:11:000:0349 площею 2 га, котра належить ОСОБА_7 на підставі наказу № 25-21445/14-16-сг від 27.12.2016, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області, дана ділянка орендована сільськогосподарським кооперативом «МИКОЛАЇВСЬКИЙ» () відповідно до договору б/н від 07.11.2018, з забороною володільцю (або іншим особам які уповноважені на вчинення реєстраційних дій) права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаною земельною ділянкою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4