Справа № 209/1349/21
Провадження № 1-кп/209/253/21
В И Р О К
Іменем України
14 травня 2021 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 209/1349/21 (пр. № 1-кп/209/253/21), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 16.04.2021 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 09.12.1996 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області по ст. 140 ч. 3, ст. 44, ст. 187 ч.2, 42 КК України, до 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна;
- 28.07.1998 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по ст. 142 ч. 2, ст. 44 КК України, до 2 років позбавлення волі із конфіскацією майна;
- 01.02.2002 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області по ст. 185 ч. 2, ст. 15, ст. 185 ч. 2, ст. 70 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 07.09.2004 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по ст. 185 ч. 3 КК України, до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано невідбутий строк у 3 місяці, загальний строк відбуття покарання визначено у 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 19.03.2009 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по ст. 190 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком у 2 роки;

- 09.12.2009 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по ст. 313, ст. 317 ч. 1, ст. 70 ч. 1, ст. 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 19.03.2010 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області по ст. 263 ч. 1, ст. 190 ч. 2, ст. 70 ч. 1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано невідбутий строк у 1 рік 6 місяців, загальний, строк відбуття покарання визначено у 4 роки позбавлення волі;
- 04.02.2015 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по ст. 309 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком у 2 роки;
- 10.11.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по ст. 186 ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 1 КК України, до 4 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано невідбуте покарання, загальний строк визначено у 4 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 16.06.2016 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 ч. 1 пп. 2,3,4 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком у 1 рік;
- 15.02.2017 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по ст. 185 ч.2 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 26.02.2021 по відбуттю строку покарання;
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Згідно угоди про примирення, укладеної 27.04.2021 року на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , встановлено: ОСОБА_5 02 квітня 2021 року, приблизно о 21.30 годині, знаходився на зупинці громадського транспорту, яка розташована навпроти магазину «Анна», що за адресою: вул. Романківська, 32 в м. Кам`янське, де також знаходився потерпілий ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та сидів на лавці. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме майна потерпілого ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час в зазначеному місці, ОСОБА_5 , впритул наблизившись до потерпілого ОСОБА_4 , а саме підсівши на лавку поруч із останнім з правого боку, діючи повторно, з корисливих мотивів з кишені куртки потерпілого ОСОБА_4 таємно викрав мобільний телефон «ТЕСNO KE5j», вартість якого складає 4012,75 грн. Заволодівши зазначеним вище майном потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 місце вчинення злочину залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Сторони визнають вірність кваліфікації дій ОСОБА_5 та погоджуються на призначенні покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити від відбування покарання з іспитовим стороком.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди про примирення є:
1) для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку в апеляційному та кассаційному порядках, згідно з положеннями статей 394 і 424 цього кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього кодексу;
2) для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє зміст положень ч. 1 та ч. 5 ст. 474 КПК України, а саме те, що він має право на судовий розгляд в рамках судового провадження по справі, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та він має такі права: мовчати та факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; подати клопотання про виклик свідків та подавати докази, що свідчать на його користь; розуміти характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; наслідки укладання та затвердження угоди, передбаченні ст. 473 цього кодексу; характер кожного обвинувачення від покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє наслідки невиконання цієї угоди, передбаченою ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку, яким затверджена угода.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано у потерпілого ОСОБА_4 , що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, щодо узгодженого покарання, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб в забезпеченні швидкого судового провадження, виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень та попередження нових злочинів.
При призначені покарання визначеного угодою суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обставин, що обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання своєї вини та щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженої ним міри та виду покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 343,22 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
Долю речових доказів суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 27.04.2021 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- п. 1 ч. 1 - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- п. 2 ч. 1 - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- п. 2 ч. 3 - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 343 (триста сорок три) гривні 22 копійки.

Речові докази по справі: мобільний телефон «ТЕСNO KE5j», який знаходиться в камері схову ВП № 1 Кам`янського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області, - повернути потерпілому ОСОБА_4 .
Вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок підлягає негайному врученню потерпілому, обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1