КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

26 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року, у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше не судимого, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23 травня 2021 року, включно.

Цією ж ухвалою обвинуваченому ОСОБА_8 визначено заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454000 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою, у разі внесення якої вважатиметься, що до обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді застави, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив із того, що на теперішній час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування обвинуваченого від суду. Відповідно, на даний час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, які інкримінуються обвинуваченому, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

При цьому, зважаючи на дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , в тому числі відсутність судимостей, відсутність місця реєстрації, та місця роботи, суд першої інстанції не знайшов підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення настання встановленого ризику.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить зменшити розмір застави визначений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року, до мінімальної межі.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що зі сторони прокурора не було доведено та обґрунтовано жодного ризику, які дають достатні підстави суду вважати, що він може здійснити незаконні дії, у зв`язку з чим, вважає, тримання його під вартою є недоцільним та необґрунтованим.

Також, обвинувачений ОСОБА_5 зазначає на те, що вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, у вчиненому щиро кається, під вартою перебуває з 08 травня 2018 року, а тому вважає, ризики вказані в оскаржуваній ухвалі суду є необґрунтованими, та вважає за можливе визначити йому розмір застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України, а також практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року про продовження обвинуваченомузапобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування або зміни оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що зі сторони прокурора не було доведено та обґрунтовано жодного ризику, який би давав суду підстави вважати, що він може здійснити будь-які незаконні дії, у зв`язку з чим, як вважає апелянт, його тримання під вартою є недоцільним та необґрунтованим, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування/зміни ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року, оскільки суд апеляційної інстанції вважає відсутніми підстави для визнання цієї ухвали незаконною або необґрунтованою.
Посилання обвинуваченого на те,що він повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, щиро кається та перебуває під вартою з 08 травня 2018 року, також не дають підстав для висновку, що ризики, на які суд послався у своїй ухвалі, є необґрунтованими, оскільки приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та врахував не тільки наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а й ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу та навів мотиви прийнятого рішення, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо зменшення розміру застави, який визначений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року, то колегія суддів не вбачає достатніх підстав для перегляду визначеного судом розміру застави, оскільки при вирішенні цього питання судом першої інстанції були дотримані вимоги, передбачені законом, зокрема ст. 182 КПК України, як щодо обставин, які повинні бути враховані при визначенні розміру застави, так і щодо меж розміру застави в залежності від класифікації інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень (злочинів), за ступенем їх тяжкості.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 23 травня 2021 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року, відповідно до якої суд продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23 травня 2021 року, включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 761/4415/19

Номер провадження: 11-кп/824/2441/2021

Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1