Справа №635/5647/21
Провадження по справі № 1-в/635/570/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судових засідань ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 16 жовтня 2018 року.
Кінець строку відбування покарання 16 липня 2022 року.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Інші особи, які беруть участь у справі, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого, він з 16 жовтня 2018 року знаходиться в місцях позбавлення волі. Під час знаходження в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 04 січня 2019 року відбуває строк покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)». Згідно характеристики на засудженого, складеної В.о. насальника дільниці начальника відділення ДСР майором внутрішньої служби ОСОБА_5 за погодженням із В.о. наступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи капітаном внутрішньої служби ОСОБА_6 09 серпня 2021 року, засуджений характеризується з позитивного боку, за виконання покладених обов`язків то додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правл трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався адміністрацією установи вісім разів, стягнень не має; з 26 лютого 2020 року в порядку ст. 101 КВК України переведений до дільниці соціальної реабілітації; працевлаштований на підсобному господарстві дільниці соціальної реабілітації при установі, до праці ставиться сумлінно; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд; дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; залучається до робіт із благоустрою установи, до поставлених завдань ставиться з розумною ініціативою; не допускає порушень пожежної безпеки і безпеки праці; відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю; відповідно до ст.ст. 110,112, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з тіткою та братом шляхом листування, побачень та телефонних розмов, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення засудженого. Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_4 , останній має 8 заохочень, стягнень не має. Як вбачається зі змісту довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду, складеної бухгалтером ДУ «Харківська виправна колонія №100» ОСОБА_7 , станом на 29 липня 2021 року ОСОБА_4 достроково відшкодував процесуальні витрати за вироком суду у повному обсязі. Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_4 , складеної складеної бухгалтером ДУ «Харківська виправна колонія №100» ОСОБА_7 , засуджений у період часу з квітня 2019 року по листопад 2019 року, у січні 2020 року, у період з березня 2020 року по лютий 2021 року та у період з квітня 2021 року по червень 2021 року був працевлаштований в установі, за що отримував заробітну плату.
Однак, не зважаючи на таку характеристику засудженого ОСОБА_8 , підстав вважати, що останній довів своє виправлення, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмеженьдля військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_4 , останній має шість судимостей, а саме був засуджений:

1)05 травня 2011 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 190, ст. 353 КК України до 5 років позбавлення волі;

2)07 березня 2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.186, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 29 вересня 2014 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк покарання 4 місяці 24 дні;

3)16 березня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

4)15 квітня 2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

5)25 травня 2016 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, 23 квітня 2018 року звільнений за відбуттям строку покарання;

6)15 листопада 2018 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставиною, що обтяжує покарання судом визнано рецидив злочину.

Суд враховує ту обставину, що до засудженого вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 07 березня 2012 року, однак засуджений належних висновків для себе не робив та вчиняв нові злочини в період умовно-дострокового звільнення.

Зазначені факти та значна кількість судимостей свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Згідно Витягу з протоколу №19 від 12 травня 2021 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення. Повторно питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого може бути розглянуто не раніше 13 листопада 2021 року, тоді як засуджений вже 21 липня 2021 року, тобто через два місці після відмови, звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Матеріали особової справи на засудженого не містять жодних відомостей, які б свідчили про те, що після відмови комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженому як особі, яка не довела свого виправлення, останній хоча б намагається довести своє виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, засуджений жодним чином не довів, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року та вважає клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1