Справа № 569/302/21
УХВАЛА

08 червня 2021 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника цивільного позивача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт.
В обґрунтуванні клопотання зазначає, що Рівненською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області №0000136 від 10.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 скориставшись довірою ОСОБА_4 та надавши останньому неправдиву інформацію щодо наявності на праві власності майна, яке може бути гарантією виконання зобов`язання, заволодів грошовими коштами останнього у розмірі 400 тис. доларів США, що є еквівалентно 10 млн. 400 тис. грн.
Під час досудового розслідування 18.12.2020 допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 який повідомив, що приблизно у 2013 році він познайомився в м. Рівне з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) який являвся колишнім працівником органів внутрішніх справ. В подальшому він з ним підтримував дружні стосунки. Останній проживав в м. Києві, ОСОБА_4 неодноразово зустрічався з ним та його дружиною, ОСОБА_7 . Крім того, вони з дружиною та з їхньою дочкою час від часу приїжджали в м. Рівне для відпочинку, де ОСОБА_4 з ним також зустрічався та спільно проводив час, тобто між ними склалися довірчі відносини.
18 серпня 2017 року ОСОБА_6 позичив в ОСОБА_4 належних йому 400 000 дол. США, що еквівалентно 10 млн. 400 000 грн. строком до 21 серпня 2017 року. Дана позика грошових коштів відбулася в с. Колоденка Рівненського району Рівненської області поблизу готельно-ресторанного комплексу 4х4, передача грошових коштів відбувалася в присутності свідка, ОСОБА_8 , мешканця АДРЕСА_3 .
Укладення вищевказаного договору позики, сума позики та час її повернення підтверджується розпискою ОСОБА_6 , яка написана ним власноручно, копію якої додано до матеріалів кримінального провадження.
Позичка відбулася на невеликий термін часу у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 запевнив, що вже укладає договір купівлі продажу свого власного будинку в Криму, а кошти йому терміново потрібні для вигідних фінансових вкладень. Переконав ОСОБА_4 , що після продажу будинку, зразу ж поверне кошти, і тому ОСОБА_4 погодився та був впевнений, що ці кошти йому будуть повернуті, так як він довіряв ОСОБА_6 на той час із-за тих стосунків, які між ними склалися і про які він зазначав під час допиту.
Однак, через певний проміжок часу ОСОБА_4 зрозумів, що ОСОБА_6 його обманув, ніякого власного будинку в Криму він не мав, а увійшовши до нього в довіру шахрайським способом заволодів належними йому грошовими коштами та повертати їх наміру не мав і не має по теперішній час.
Так, після завершення терміну зазначеного в розписці про повернення належних ОСОБА_4 грошових коштів ОСОБА_6 будь-яких з числа позичених грошей останньому до цього часу не повернув.
На неодноразові звернення ОСОБА_4 до ОСОБА_6 повернути позичені грошові кошти, бажаних наслідків не дали. ОСОБА_6 постійно його обманює, відкладаючи повернення коштів на інший термін, посилаючись на видумані обставини. ОСОБА_4 з ним постійно спілкується з приводу повернення грошових коштів по телефону та в режимі СМС-повідомлень, частину копій яких він долучив до матеріалів кримінального провадження, а інша частина знаходиться в мобільному телефоні ОСОБА_4 , які він надасть в разі потреби на першу вимогу органу досудового розслідування. Останній від зустрічей зі ОСОБА_4 уникає, обманює його, що грошові кошти поверне з дня на день і так уже більше 3-х років. Хоча, ОСОБА_4 відомо, що під час шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 побудували будинок АДРЕСА_2 , в якому вони фактично проживають (реєстраційний номер 24) та ОСОБА_6 придбана земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0511га, кадастровий номер :01:010:5052, реєстраційний номер: 24 (інформація про придбання житлового будинку та земельної ділянки, яка додана до матеріалів кримінального провадження, підтверджується інформаційною довідкою 189545233 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна), що вказує на наявність умислу у ОСОБА_6 на заволодіння шахрайським способом шляхом обману належних ОСОБА_4 грошових коштів без наміру мені їх повернути саме для покриття своїх боргових зобов`язань по придбанню коштів на будівництво даного житлового будинку та купівлі наведеної вище земельної ділянки. Більше того, ОСОБА_6 знову ж таки маючи намір не повертати йому грошові кошти та розуміючи, що у випадку мого звернення до правоохоронних органів з приводу притягнення його за шахрайство до кримінальної відповідальності реальна можливість накладення арешту на набуте спільне з дружиною під час шлюбу майно, у січні поточного року вирішив перереєструвати право власності на вказаний вище житловий будинок та земельну ділянку і 13 січня 2020 року його дружиною таке право власності було перереєстроване на ОСОБА_9 (інформація про перереєстрацію житлового будинку та земельної ділянки, підтверджується інформаційною довідкою 208312047 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна), хоча фактично до цього часу ОСОБА_6 разом з дружиною проживають у даному житловому будинку, що вказує на формальність перереєстрації права власності з метою навмисного приховування ОСОБА_6 своїх шахрайських дій та черговий раз свідчить про те, що ОСОБА_6 умисно заволодів грошовими коштами ОСОБА_4 без наміру їх повертати.
В подальшому під час проведення невідкладних слідчих (розшукових) дій встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
20 січня 2021 року в ході проведення санкціонованого обшуку житлового приміщення (будинку) за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено паспорт громадянина України ОСОБА_6 для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 29 квітня 2016 року. В подальшому, постановою від 21.01.2021, паспорт громадянина України ОСОБА_6 для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 29 квітня 2016 року, було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.Вказаний паспорт громадянина України ОСОБА_6 для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 29 квітня 2016 року, 02.02.2021 був повернутий його власнику.
Таким чином у зв`язку із переданням паспорта для ОСОБА_6 , існують об`єктивні ризики безповоротної втрати речового доказу у даному кримінальному провадженні.
У зв`язку з викладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане вилучене майно, яке є предметом вчинення кримінального правопорушення, тобто вказане майно відповідає критеріям ст.98 КПК України.
Вилучені 20.01.2021 під час санкціонованого обшуку банківська карта та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, відповідають критеріям зазначеним ст. 98 КПК України, зокрема є матеріальними об`єктами, які були предметами вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування факту кримінального правопорушення.
У разі відсутності вказаних речових доказів, це істотно ускладнить забезпечення швидкого, повного, всебічного та неупередженого розслідування даного кримінального правопорушення, що має на меті законне та своєчасне притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які вчинили вищевказані кримінальні правопорушення.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.
В судовому засіданні представник цивільного позивача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, а також одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України ,арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України , у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що Рівненською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області №0000136 від 10.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
20 січня 2021 року в ході проведення санкціонованого обшуку житлового приміщення (будинку) за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено паспорт громадянина України ОСОБА_6 для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 29 квітня 2016 року. В подальшому, постановою від 21.01.2021, паспорт громадянина України ОСОБА_6 для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 29 квітня 2016 року, було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.Вказаний паспорт громадянина України ОСОБА_6 для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 29 квітня 2016 року, 02.02.2021 був повернутий його власнику.
Таким чином у зв`язку із переданням паспорта для ОСОБА_6 , існують об`єктивні ризики безповоротної втрати речового доказу у даному кримінальному провадженні.
Вилучені 20.01.2021 під час санкціонованого обшуку банківська карта та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, відповідають критеріям зазначеним ст. 98 КПК України, зокрема є матеріальними об`єктами, які були предметами вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування факту кримінального правопорушення.
У разі відсутності вказаних речових доказів, це істотно ускладнить забезпечення швидкого, повного, всебічного та неупередженого розслідування даного кримінального правопорушення, що має на меті законне та своєчасне притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які вчинили вищевказані кримінальні правопорушення.

З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення цивільного позову у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, з метою позбавлення можливості використовувати вказане майно, розпоряджатися будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, суд вважає клопотання слідчого є обґрунтованим, наведені у ньому обставини свідчать про наявні усі підстави для його задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.170, 171, 173,309 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задоволити.
Накласти арешт на паспорт громадянина України ОСОБА_6 для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 29 квітня 2016 року, та позбавити будь-якої можливості розпоряджатись ним та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.
Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1