ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1567/21
Провадження № 1-кс/210/819/21

"25" березня 2021 р. м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваної ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000024 від 12.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, яка у шлюбі не перебувала, неповнолітніх дітей на утримання не має, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, а саме: 04.12.2020 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік; 26.02.2021 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт; 05.03.2021 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся слідчий СВ відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , з вказаним клопотанням, яке погоджене прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділення відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 12.03.2021, за фактом вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 07.03.2021 близько 13:10 годин, ОСОБА_4 перебуваючи по вулиці Соборності в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області зайшла до приміщення торгового залу магазину «Червоний Маркет», по АДРЕСА_3 , де у останньої виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, скориставшись відсутністю контролю з боку свідків та очевидців, шляхом вільного доступу, з полиці з товарами умисно взяла електром`ясорубку марки «GRUNHELM» моделі «AMG 140В», 1400 W у коробці, вартість якої відповідно до висновку експерта №СЕ-19/104-21/9122-ТВ від 18.03.2021 станом цін на 07.03.2021 могла складати 1054,00 гривень.
Після чого, ОСОБА_4 , тримаючи у руках коробку із електром`ясорубкою марки «GRUNHELM», не маючи наміру його оплачувати, вийшла за межі касової зони магазину «Червоний Маркет», тим самим з викраденим майном із місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 ФОП « ОСОБА_7 », спричинено майнову шкоду на загальну суму 1054 гривень 00 копійок.

Крім того, 08.03.2021 близько 09:40 годин ОСОБА_4 перебуваючи по вулиці Соборності в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області зайшла до приміщення торгового залу магазину «Червоний Маркет», по АДРЕСА_3 , де у останньої виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, скориставшись відсутністю контролю з боку свідків та очевидців, повторно, шляхом вільного доступу, з полиці з товарами умисно взяла електром`ясорубку марки «GRUNHELM» моделі «AMG 140В», 1400 W у коробці, вартість якої відповідно до висновку експерта №СЕ-19/104-21/8953-ТВ від 18.03.2021 станом цін на 08.03.2021 могла складати 1054,00 гривень.
Після чого, ОСОБА_4 , тримаючи у руках коробку із електром`ясорубкою марки «GRUNHELM», не маючи наміру його оплачувати, вийшла за межі касової зони магазину «Червоний Маркет», ти самим з викраденим майном із місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 ФОП « ОСОБА_7 », спричинено майнову шкоду на загальну суму 1054 гривень 00 копійок.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українка, громадянка України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштована, яка у шлюбі не перебуває, малолітніх, неповнолітніх дітей, або інших осіб на утриманні не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше судиму: 04.12.2020 Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік; 26.02.2021 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт; 05.03.2021 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт, даний вирок не набрав законної сили.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно».

В ході досудового розслідування зібрано сукупність належних і достатніх доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, що є підставою для обґрунтованої підозри, а саме:

- протоколом огляду місця події від 09.03.2021 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 16.03.2021 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.03.2021 року;
- пред`явленням особи для впізнання по фотознімкам із свідком ОСОБА_8 від 17.03.2021 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.03.2021 року;
- пред`явленням особи для впізнання по фотознімкам із свідком ОСОБА_9 від 15.03.2021 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.03.2021 року;
- пред`явленням особи для впізнання по фотознімкам із свідком ОСОБА_8 від 17.03.2021 року;
- пред`явленням особи для впізнання по фотознімкам із свідком ОСОБА_9 від 15.03.2021 року;
- висновком експерта №СЕ-19/104-21/9122-ТВ від 18.03.2021 року;

- висновком експерта №СЕ-19/104-21/8953-ТВ від 18.03.2021 року;

- оглядом відеозапису наданого потерпілою ОСОБА_7 від 17.03.2021 року;

- показаннями підозрюваної ОСОБА_4 від 24.03.2021 року;
- іншими матеріалами кримінального провадження.

24.03.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому, судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення підозрюваною ОСОБА_4 , є те, що остання будучи звільненою від відбування покарання з випробувальним терміном на строк 1 рік за вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 04.12.2020 року вчиняла нові кримінальні правопорушення, що підтверджуються вироками відносно ОСОБА_4 . 26.02.2021 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт; 05.03.2021 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт, даний вирок не набрав законної сили.
Обставинами, що підтверджують наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду підозрюваної ОСОБА_4 , є те, що остання вчинила кримінальне правопорушення проти власності, також вчинила його повторно наступного дня, що збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
В свою чергу втеча підозрюваної ОСОБА_4 зашкодить суспільному інтересу, що полягає у найскорішому розслідуванню всіх обставин кримінального провадження та подальшому його судовому розгляду.
В ході досудового розслідування не встановлено наявності у підозрюваної ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, остання за місцем мешкання не проживає, офіційного місця роботи не має. Даних про обмеження права стороні захисту в наданні таких доказів в ході досудового розслідування не встановлено.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може застосовуватись до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.
У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.2004, ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
У рішенні ЄСПЛ від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчиненням та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Так, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно з яким тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 Рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», вважаю, що необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ та є обґрунтованим, розумним і справедливим.
Таким чином, беручи до уваги, що підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, усвідомлюючи неминучість покарання,що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просив суд його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомила, що нею було вчинено дані злочини, м`ясорубки віднесла у ломбард. Зазначила що неофіційно працює у клубі «Гараж», просила суд обрати відносно неї запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 , просив суд обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки підозрювана має постійне місце проживання.
Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваної та її захисника (кожного окремо), дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантується кожному право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зокрема запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави судовому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; тощо, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

В силу положень ч.4 ст.194 КПК України, Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Судом досліджено матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000024 від «12» березня 2021 року, які додано до клопотання, з яких вбачається, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваною кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, про що 24 березня 2021 року вручено повідомлення про підозру останній.

Враховуючи обставини передбачені ст.178 КПК України, зокрема особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання та реєстрації, працює неофіційно. При цьому, слідчому судді не надано доказів того, що ОСОБА_4 може ухилятись від явки до органу досудового розслідування та суду, продовжує вчиняти злочини, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень, оскільки, на момент виклику останньої до органу поліції для дачі пояснень від 24.03.2021 року та для пред`явлення повідомлення про підозру, являлася самостійно за викликом слідчого і від явки не ухилялася.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваної під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України»).

Відповідно до п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В даному випадку слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою ст. 177 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, оскільки безпосередньо не надані докази того, що підозрювана може переховуватися від слідства та суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення. Наявність тяжкості вчиненого злочину не є беззаперечною підставою до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Проте враховуючи, що ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 185 КК України і існує обґрунтована підозра причетності даної особи до вчинення даних кримінальних правопорушень та те, що триває досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкримінованою статтею, проаналізувавши обставини вчинення правопорушень, соціальні зв`язки останньої, особу підозрюваної, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити її належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Разом з тим, у відповідності до статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про практику Суду як джерело права. У ч.5, ст.9 КПК України зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому рішення Європейського суду з прав людини містять положення відносно того, що посилання на тяжкість обвинувачень як головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини - є недостатнім.

Оскільки, слідчим у клопотанні не були доведені обставини, зазначені у п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначене вище на думку слідчого судді, дає підстави для часткового задоволення зазначеного клопотання, а саме, відмовити у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за необхідне обрати менш суворий запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням на підозрювану обов`язків передбачених п.п. 1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000024 від 12.03.2021 року, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши підозрюваній цілодобово покидати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- не покидати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду за межі м. Кривого Рогу;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання або місце роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_4 з 25 березня 2021 року по 23 травня 2021 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.
Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ознайомити та вручити підозрювану ОСОБА_4 під розпис, копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали суду оголошено 26 березня 2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1