Справа № 455/898/20
Провадження № 1-кп/455/50/2021
ВИРОК
Іменем України
15 липня 2021 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Городищенської виправної колонії №96, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 28.05.2020 року, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Єнакієве Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , вдівця, військовозобов`язаного, непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської областівід 21.10.2020 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, засудженого до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,

за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , не маючи передбаченого «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, дозволу на зберігання або придбання вказаних в Інструкції предметів, 28.05.2020 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, перебуваючи по вул.Помаранчевої Революції в м.Старий Самбір, незаконно придбав, шляхом привласнення знайдених на узбіччі вулиці Помаранчевої Революції, що в м.Старий Самбір, в трав`яному покриві, корпус гранати типу РГД-5 і підривач типу УЗРГМ, усвідомлюючи, що знайдені ним речі є заборонені в обігу, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, поклав вищевказані речі у внутрішню кишеню своєї куртки. В подальшому, 28.05.2020 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин, на території колишнього військового містечка, яке розташоване в АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 був зупинений працівниками Старосамбірського відділення поліції Самбірського відділу поліції ГУНП у Львівській області для перевірки документів особи і при поверхневому огляді, ними виявлено корпус гранати типу РГД-5 і підривач типу УЗРГМ, які згідно висновку комплексної вибухово-технічної експертизи є корпусом ручної осколкової наступальної гранати РГД-5, який був споряджений вибуховою речовиною - тротилом та запалом УЗРГМ-2 і кований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2». Корпус гранати РГД-5 в констуктивному поєднанні із наданим на дослідження запалом УЗРГМ-2 придатні до вибуху, та які в подальшому вилучено.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Допитаний ОСОБА_3 у судовому засіданні в режимі відеоконференції свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні у незаконному зберіганні та придбанні вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, визнав повністю, пояснив, що 28.05.2020 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, він в м.Старий Самбір, поблизу «військового містечка» на узбіччі вулиці, в траві в пакеті знайшов гранату і запал до неї. Вказані речі забрав собі маючи на меті глушити рибу. Про те, що це бойова граната та як з нею поводитися, він знав, оскільки проходив службу в радянській армії. В подальшому, десь через 10-15 хвилин, його зупинили працівники поліції, на запитання яких щодо наявності в нього заборонених предметів, він відповів ствердно та повідомив, що в нього є граната.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів.
З врахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченим, та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу), вчиненого обвинуваченим, винуватості в цьому обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. При цьому судом роз`яснено, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України як незаконне зберігання та придбання вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, вказане кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який з місця проживання характеризується посередньо, на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, перебуває на обліку в Самбірському психіатричному кабінеті.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою повторно, оскільки обвинувачений має непогашену судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого тією самою частиною статті Особливої частини КК України (ч.1 ст 263 КК України) та рецидив злочинів, оскільки обвинувачений має непогашену судимість за умисні кримінальні правопорушення, зокрема згідно вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2020 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.263 КК України.

Аналізуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також особу винного.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 13.10.2020 року по справі № 645/10158/14-к.
А тому, при таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого слід обрати міру покарання, передбачену санкцією ч.1 ст.263 КК України, - у виді позбавлення волі на підставі ч.4 ст.70 КК України з врахуванням вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2020 року, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, яке перебувало на розгляді в Старосамбірському районному суді Львівської області не обирався.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2020 року призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати із часу фактичного затримання вказаного у вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської областівід 21.10.2020 року з 03.09.2020 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, яке перебувало на розгляді в Старосамбірському районному суді Львівської області не обирався.
Речовий доказ, корпус гранати типу РГД-5 і підривач типу УЗРГМ, які знаходитяться у камері зберігання зброї Старосамбірського ВП Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівської області знищити.

Судові витрати у справі на залучення експерта для проведення вибухово-технічної експертизи №19/80е (висновок №19/80е-13/1101 від 25.06.2020 року) у сумі 3269 гривень 00 копійок, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в дохід держави.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1