ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/344/21 Справа № 711/3962/21 Категорія: ст.206 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

Суддя-доповідач ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 , поданого в порядку ст. 206 КПК України на незаконне тримання особи під вартою та звільнення з - під варти -,

в с т а н о в и в :

24.06.2021 року ОСОБА_8 звернувся в суд із заявою (скаргою) на незаконне тримання особи під вартою та звільнення з - під варти в порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_8 вказує, що підставою його звернення до суду з даною скаргою, є відсутність законного рішення щодо обрання відносно нього запобіжного заходу утримання під вартою.

ОСОБА_8 посилається у скарзі, що ухвалою Придніпровського районного суд м. Черкаси від 16.04.2021 року відносно нього було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 15.06.2021 року включно.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.04.2021 року ОСОБА_8 засуджено до 12 років позбавлення волі, однак вирок ще не набрав законної сили, оскільки оскаржений ОСОБА_8 , так як ним подано апеляційну скаргу на вирок суду до Черкаського апеляційного суду.

В силу ст. 400 КПК України, подання апеляційної скарги зупиняє набрання вироком законної, а тому ОСОБА_8 вважає, що з 16.06.2021 року він незаконно утримується під вартою, бо строк попередньої ухвали про продовження такого запобіжного заходу сплив, вказує скаржник в апеляційній скарзі.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_8 просив ухвалити рішення про його звільнення з - під варти, так як ОСОБА_8 вважає, що він незаконно утримується під вартою із 16.06.2021 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_8 , поданого в порядку ст. 206 КПК України на незаконне тримання особи під вартою та звільнення з - під варти відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.06.2021 року як незаконну, та ухвалити законне, обґрунтоване процесуальне рішення у відповідності до вимог закону і негайно звільнити ОСОБА_8 з-під варти.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 також посилається, що 23.04.2021 року суддя ОСОБА_1 брала участь у справі № 705/6658/16-к, ухвалювала незаконний вирок, а тепер упередженим рішенням постановляє ухвалу як слідчий суддя, порушуючи ст. 76 КПК України, ст. 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Скаржник ОСОБА_8 вважає, що слідчий суддя порушив положення статей 2,7,8,9,11,28,76,202,203 КПК України, ст.ст. 3,55,129 Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус судді», ст.ст. 2,6,7,8,9,15 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод».

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 вказує на порушення вимог закону, посилаючись, що йому в судовому засіданні під час розгляду скарги 25.06.2021 року не було вручено пам`ятки про роз`яснення прав, не повідомлений захисник ОСОБА_7 про розгляд скарги слідчим суддею, чим було порушено право на захист, посилається ОСОБА_8 , так як участь захисника є обов?язковою вказує скаржник.

Тому ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2021 року як незаконну, та ухвалити законне, обґрунтоване процесуальне рішення у відповідності до вимог закону і негайно звільнити ОСОБА_8 з-під варти.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників процесу щодо обґрунтованості доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали наданого суду провадження, перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів провадження, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.2021 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15.06.2021 року включно.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.04.2021 року ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 13. ч. 2 ст. 115 КК України до дванадцяти років позбавлення волі із зарахуванням строку попереднього ув`язнення з 17.08.2016 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказаним вироком від 23.04. 2021 року запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишений у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя вірно виходила з того, що підставою для тримання ОСОБА_8 під вартою є вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.04.2021 року, яким до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 374 КПК України, під час ухвалення вироку у його резолютивній частині зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК України строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

Таким чином, слідчим суддею було вірно вказано, що під час ухвалення обвинувального вироку, суд вправі був застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили, що відповідає вимогам чинного кримінально процесуального закону.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до абз. 2 ст. 1.1. розділу II «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року № 1769/5, підставами для прийняття до СІЗО та тримання ув`язнених і засуджених є, зокрема, вирок суду, що не набрав законної сили, але передбачає тримання під особи вартою.

Європейський суд з прав людини сформулював певну позицію із цього приводу.

Так, у п. 24 рішення у справі Чанєв проти України від 09.01.2015 року зазначено про те, що слово законний і словосполучення відповідно до процедури, встановленої законом у п. 1 ст. 5 Конвенції за своєю суттю відсилають до національного законодавства, та встановлюють зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріально-правових і процесуальних норм. Фактично правова позиція Європейського суду з прав людини, як і низка інших національних нормативно-правових актів, зводиться до безумовної необхідності дотримання процесуальних норм та узгодженості їх між собою.

Тобто, дотримуючись принципу законності, та вимог ст. 374 КПК України, суддя вправі вказувати в резолютивній частині обвинувального вироку на необхідність тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили.

Окремим аргументом такої позиції є аналіз положень закону Про попереднє ув`язнення. Попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Фактично особа, навіть за умови наявності вироку, що не набрав законної сили, не відбуває покарання, а лише продовжує триматися під вартою в межах строку, встановленого законом та рішенням суду.

Такий висновок, з огляду на ч. 2 ст. 21 КПК України, де йдеться про обов`язкове виконання вироків та ухвал суду, що набрали законної сили, є єдино правильним. Тобто навіть факт відбуття особою призначеного судом покарання за вироком, що не набрав законної сили, не є підставою для її звільнення із СІЗО, бо, за таких обставин, засуджений перебуває під дією саме запобіжного заходу, який попередньо щодо нього було обрано.

Так, у справі «Руслана Яковенко проти України» , заява №?5425/11 від 04.06.2015 року, Суд зазначає про те, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні п/п «а» п. 1 ст. 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть, якщо він ще не набрав законної сили, і його можна оскаржити. Більше того, особа, засуджена судом першої інстанції, яка перебуває під вартою до закінчення строку оскарження вироку, не може вважатися тою, що перебуває під вартою, до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення за п/п «c» п. 1 ст. 5 Конвенції.

Поєднання норм національного законодавства та практики міжнародних судових установ призвело до того, що в питаннях застосування особистих обмежень до осіб, яких визнано судами винними, де-факто використовується одне бачення. Хоча, законодавцю необхідно чітко визначити, чим є обмеження особистого характеру, пов`язане з позбавленням волі, яке застосовано негайно після проголошення судового рішення, та до набрання ним законної сили: попереднім ув`язненням або ж початком виконання покарання.

Аналізуючи встановлені обставини справи, наведені норми законів, якими врегульовані вказані спірні правовідносини, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів апеляційного суду прийшла до наступного висновку.

Врахувавши вищезазначені обставини, той факт, що ОСОБА_8 , який тримається в СІЗО, в тому числі на підставі вироку суду, який не набрав законної сили, оскільки підставами для приймання до СІЗО та тримання ув`язнених і засуджених є вирок суду, що не набрав законної сили, але передбачає тримання особи під вартою, згідно Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14.06.2019 року № 1769/5.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді від 25.06.2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про незаконне тримання під вартою та звільнення з під варти слід відмовити, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.06.2021 року залишити без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийшла до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 , про незаконне тримання під вартою та звільнення з-під варти, оскільки ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.06.2021 року, винесена в межах повноважень, наданих слідчому судді (ст. 206 КПК), із дотриманням вимог кримінально процесуального закону.

Приймаючи до уваги вище викладене, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів апеляційного суду не вбачається.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, натомість доводи та твердження скаржника, на які він посилається в поданій апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, є безпідставними, тому колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу скаржника слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 196, 309,310,376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 , поданого в порядку ст. 206 КПК України на незаконне тримання особи під вартою та звільнення з - під варти залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач:
Судді :