Номер провадження: 11-сс/813/641/21
Номер справи місцевого суду: 521/4446/21 1-кс/521/1378/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря с/з ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваної ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.04.2021 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 ,у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №120 201 9 від 22.12.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Маяки, Біляївського району, Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, офіційно не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, та застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.04.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюта застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, так як слідчий суддя прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявність ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, однак не були доведені інші ризики передбачені п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою.
Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України підтверджується тяжкістю вчинених злочинів, а також тим, що підозрювана не зареєстрована на території м. Одеси
Враховуючи характер та обставини вчиненого злочину, який інкримінується ОСОБА_9 , наявність зв`язків між підозрюваною та свідками свідчить про реальність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя не дав належної оцінки тому, що підозрювана не працевлаштована та єдиним джерелом її доходів є збут наркотичних засобів, що свідчить про наявність ризику п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити запобіганню ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та запобіганню належної процесуальної поведінки підозрюваної.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрювану та захисників, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Апеляційний суд, дослідивши клопотання, надані до нього матеріали, а також пояснення учасників апеляційного провадження, вважає, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону врахував не в повній мірі при постановленні оскаржуваної ухвали.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.307 КК України, а саме в тому, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбала у невстановленої на даний час досудовим розслідуванням особи особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс масою 30 г, з корисливим мотивом та метою подальшого збуту.
У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичного засобу з метою збуту, ОСОБА_9 стала незаконного зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс 30 г., з метою подальшого збуту, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
В період часу з 12 по 15 листопада 2020 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено., ОСОБА_9 , знаходячись в невстановленому досудовим розслідуванням місці, на питання іншої особи, стосовно якої вступив в законну силу вирок Малиновського районного суду м.Одеси за ч.1 ст.309 КК України, з приводу продажу особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, надала свою згоду на продаж (збут) особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, та запропонувала цій особі зустрітись в районі КПП «Два стовпи» за адресою: м.Одеси, вул. Тираспоольське шосе в м.Одесі.
Надалі, в період часу з 12 по 15 листопада 2020 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, інша особа зателефонувала ОСОБА_9 , як раніше було запропоновано останньою, та остання надала свою згоду на прибуття до КПП «ДВА стовпи» за адресою: м.Одеси, вул. Тираспольське шосе в м.Одесі для збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу.
В період часу з 12 по 15 листопада 2020 року, близько о 15 години 00 хвилин, якого саме дня в ході слідства не встановлено, ОСОБА_9 прибула до КПП «Два стовпи» за адресою: м.Одеса, вул. Тираспольське шосе в м.Одесі, де ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом особистого збагачення, з метою збуту, незаконно збула іншій особі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс (масобю 30 г) за 3000 гривень, а саме 100 гривень за 1 грам канабісу, після чого ОСОБА_9 залишила місце збуту.
У подальшому, 19.11.2020 року у присутності двох понятих, працівниками Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси за місцем мешкання іншої особи, якій ОСОБА_9 збула наркотичний засіб, виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс.
Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбала у невстановленої на даний час досудовим розслідуванням особи речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору масою 3863 г., з корисливим мотивом та метою подальшого збуту.
У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичного засобу з метою збуту, ОСОБА_9 стала незаконного зберігати речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору масою 3863 г., в 7-ми скляних банках об`ємом 3 літри, 3-х скляних банках об`ємом 1,5 літри, 3-х полімерних мішках білого та прозорого кольору, 1-му полімерному прозором пакеті, з метою подальшого збуту, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Надалі, 19.11.2020 року в період з 07 години 33 хвилин до 11 години 05 хвилин, у присутності двох понятих, працівниками Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору масою 3863 г. в 7-ми скляних банках об`ємом 3 літри, 3 -х скляних банках об`ємом 1,5 літри, 3-х полімерних мішках білого та прозорого кольору, та 1-му полімерному прозорому пакеті.
Встановлено, що вказана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого у висушеному стані становить 3305,08 г.
Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, вказаний кількісний вміст особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, канабісу, є особливо великим розміром.
Згідно до постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №4 від 26.04.2002 року, про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити великий або особливо великий їх розмір, а також спосіб упакування та розфасування.
Учасники кримінального провадження не оскаржували в апеляційному порядку висновок слідчого судді про доведеність наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що за першим епізодом від 12-15.11.2020 року інкримінованого злочину в ЄРДР внесені відомості за №0001369 21.12.2020 року, які виявлені дізнавачем СД Хмельницького ВП ОСОБА_12 при розслідуванні іншого кримінального провадження, відносно іншої особи, за ч.1 ст. 309 КК України (а.п.5).

Разом з тим, дослідивши ухвалу слідчого судді, апеляційним судом встановлено суперечності у мотивувальній частині ухвали щодо не доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, в ухвалі слідчого судді зазначено про недоведеність прокурором ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, однак у подальшому слідчим суддею зазначено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризику запобігання скоєння іншого злочину та спробам перешкоджати кримінальному провадженню буд-яким чином.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, передбачає тільки можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, в клопотанні слідчого взагалі не зазначалося про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, висновки слідчого судді, викладенні в ухвалі, містять істотні суперечності, що, відповідно до приписів п.4 ч.1 ст. 411 КПК України, є невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши подане клопотання та надані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризику, передбаченогоп.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не доведена наявність ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.ч.2,3 ст.307КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності її вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна, наявним є ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що підозрювана, враховуючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі встановлення її вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
При цьому, апеляційний суд не вважає, що зазначена в апеляційній скарзі обставина, а саме реєстрація та проживання підозрюваної ОСОБА_9 не на території м. Одеси, а в с. Маяки Біляївського району Одеської області може посилити зазначений ризик, з огляду на те, що остання вчилася та працювала в м. Одеса.
Ризик, зазначений в клопотанні слідчого, про можливість впливу підозрюваною на свідків жодним чином у клопотанні не обґрунтований та не зазначено, на яких саме свідків підозрювана може впливати, а також чим цей ризик підтверджується з огляду на те, що обшук, в ході якого було виявлені докази за другим епізодом інкримінованого злочину, був проведений за місцем проживання підозрюваної 19.11.2020 року, під час апеляційного розгляду прокурор повідомив, що будь-які дані впливу підозрюваної на жодного з учасників кримінального провадження відсутні.
Крім того, апеляційний суд враховує, що стороною обвинувачення не додано будь-яких доказів про те, що також з часу внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення 22.12.2020 року до часу розгляду клопотання 08.04.2021 року підозрювана будь-яким чином намагалась впливати на свідків.
Апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, також не доведений, з урахуванням того, що підозрювана раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що в клопотанні слідчого відсутні посилання на будь-які докази або обставини, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. В апеляційній скарзі прокурора та при її розгляді також не були зазначені будь-які обставини або доказі, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також апеляційний суд вважає, що органами досудового розслідування не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме не доведена неможливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки доводи клопотання в цій частині ґрунтуються тільки на припущеннях. При розгляді апеляційної скарги встановлено, що підозрювана ОСОБА_9 з`являється до органів досудового розслідування та суду, та присутня при розгляді даної апеляційної скарги.
Апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішені зазначених питань також враховує дані щодо особи підозрюваної, яка має постійне місце проживання, працевлаштована та має на утриманні неповнолітню дитину. Також враховує чисельні позитивні характеристики підозрюваної з місця проживання, а також дипломи та нагороди, які остання отримувала не державних та міжнародних змаганнях, є майстром спорту України, має дипломи спеціаліста та бакалавра НУ «Одеська юридична академія» за спеціальністю «правознавство».
На думку апеляційного суду зазначені обставини свідчать про наявність у підозрюваної міцних соціальних зав`язків.

Враховуючи наявність у підозрюваної міцних соціальних зав`язків, а також, що вона раніше не судима, апеляційний суд вважає, що зазначені обставини значно зменшують ступінь існування встановленого ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваної під час проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Прокурор, як на одну з підстав необхідності застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, послався на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі доведеності його вини.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину

Таким чином, відповідно до приписів ч.3 ст. 176, ст. 194 КПК України, з урахуванням того, що під час розгляду клопотання доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їй злочинів та наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст.177 КПК України, однак не доведено наявності ризиків, передбаченого п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з урахуванням зазначених даних щодо особи підозрюваної, апеляційний суд вважає, можливим застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем постійного проживання, який забезпечить запобігання встановленого ризику та належну процесуальну поведінку підозрюваної.

При таких обставинах, у відповідності до вимог ст.ст.409-411 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Ухвала слідчого судді має бути скасована та постановлена нова ухвала, якою у клопотання слідчого має бути частково задоволено, підозрюваній ОСОБА_9 має бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, так як апеляційний суд приходить до висновку, що він є достатнім для запобігання встановлених ризиків та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_9 .
Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.04.2021 року, якою підозрюваній ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 ,у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №120 201 9 від 22.12.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_9 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 годин до 06:00 годин ранку наступного дня.

Покласти на підозрювану ОСОБА_9 , обов`язки, передбачені п.п.1,2,3 ч.5 ст. 194 КПК України :

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому вона повинена відбувати домашній арешт без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, слідчого суддю, суд про зміну місця проживання або роботи.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_9 , що в разі невиконання, покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про застосування запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту та контроль за її поведінкою покласти на співробітників органу поліції за місцем її проживання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали становить до 07.06.2021 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 23.04.2021 року, о 10 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4