Ухвала
Іменем України

11 травня 2021 року

м. Київ
Справа № 521/16788/13-к
Провадження № 51-2345 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця с. Андрієво-Іванівка Миколаївського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі положень ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року ухвалу місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник потерпілої ставить питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, необґрунтовано звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності без встановлення фактичних обставин вчиненого діяння та його винуватості, оскільки він сам вину не визнав. Також вважає, що суд першої інстанції умисно затягував розгляд кримінального провадження, що призвело до безпідставного звільнення особи від кримінальної відповідальності, а потерпілі тепер позбавленні можливості звернутися із цивільним позовом про відшкодування збитків.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
За ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії він вчинив 05 квітня 2013 року.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України, на час його вчинення відповідно до ст. 12 вказаного Кодексу у відповідній редакції відносився до категорії злочинів середньої тяжкості, за який було передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та зі штрафом від 250 до 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону України №2617-VIII на час ухвалення рішення місцевим судом) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
На момент розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_6 закінчилися передбачені законом строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення.
Враховуючи це, захисник в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яке в судовому засіданні обвинувачений підтримав та надав свою згоду на звільнення на підставах, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 згаданої статті закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Дотримуючись вимог, передбачених статтями 284, 286 КПК України, суд розглянув вищезазначене клопотання захисника в інтересах ОСОБА_6 , яке останній підтримав, обґрунтовано звільнив його від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Посилання у касаційній скарзі на порушення судом передбаченого чинним КПК України принципу розгляду кримінального провадження у розумний строк, що призвело до спливу строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, не може впливати на обов`язок суду закрити кримінальне провадження на підставі положень ст. 49 КК України за наявності передбачених для цього законом підстав.
Також потерпіла не позбавлена права звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства для вирішення питання щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Переглянувши ухвалу районного суду в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги потерпілої, які є здебільшого аналогічними доводам касаційної скарги її представника, та, вказавши відповідні мотиви, обґрунтовано залишив ухвалу місцевого суду без зміни, зазначивши в своїй ухвалі підстави прийняття такого рішення. Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3