Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

26 квітня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18.03.2021 р. у межах кримінального провадження №0000103 від 16.03.2021 за підозрою
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Квасилів Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.194 КК України,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжних захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, прийнято рішення про задоволення клопотання слідчого та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 14.05.2021 без визначення застави.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного вважає ухвалу слідчого судді такою, що не відповідає вимогам процесуального закону, не містить належного мотивування щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підлягає скасуванню. Вважає, що суд безпідставно дійшов висновку про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів за ч.3 ст.187 КК України, оскільки матеріали провадження не містять жодних доказів, які б на це вказували.Також прокурором не доведено наявності ризиків, які б слугували підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Також судом не зазначено підстав, з яких було відхилено докази сторони захисту про стан здоров`я підозрюваного.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання, зазначив в ухвалі, що прокурор довів обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Слідчий суддя також зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, вказаним в клопотанні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру від 18 березня 2021 року, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.194 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.194 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.

Також колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, а саме:

- переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків, іншого підорюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні;

існують та підтверджуються матеріалами провадження.

Зважаючи на наявність зазначених ризиків слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Тому доводи апеляційної скарги захисника щодо ненадання оцінки фактичним обставинам, передбачених ч.1 ст.178 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали провадження свідчать про зворотнє, а стороною захисту доказів на підтвердження своєї позиції не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника підозрюваного про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, то вони не заслуговують на увагу, адже жодних обґрунтованих доводів щодо гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного, у апеляційній скарзі вказано не було, так само як, і не було встановлено у судовому засіданні апеляційного суду.

За вказаних обставин, підстав для скасування ухвали місцевого суду чи застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що клопоче сторона захисту та підозрюваний, немає, а сама незгода із застосованим запобіжним заходом не вказує про необґрунтованість судового рішення, постановленого слідчим суддею.

Доказів на спростування висновків слідчого судді захисником та підозрюваним в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18.03.2021 у межах кримінального провадження №0000103 від 16.03.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.194 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3