Справа № 185/557/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 12 січня 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.10.2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2020 року, яким йому призначено покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
16.12.2020 до Павлоградського міськрайонного відділу філії Державна установа «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшов даний вирок.

05.01.2021 року ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком відбування покарання, а також наслідками за ухилення від виконання громадських робіт, про що була відібрана підписка під розпис та анкета, у якій останній вказав, що на даний час офіційно не працює.

У той же день, 05.01.2021 року, ОСОБА_5 було видано направлення до КП «Затишне місто» м. Павлограда, згідно з яким останій повинен був приступити до відбування покарання з 05.01.2021 року.

ОСОБА_5 відмовився отримувати направлення до КП «Затишне місто» для відбуття призначеного судом покарання для відпрацювання громадських робіт. Незважаючи на те що, ОСОБА_5 не одноразово було роз`яснено зміст ч. 2 ст. 389 КК України, останій продовжував ухилятися від призначеного судом покарання, громадські роботи не відбував.

ОСОБА_5 , продовжуючи діяти умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього вироком

суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, діючи у формі бездіяльності, без поважної причини відмовився від направлення до КП «Затишне місто», для відпрацювання громадських робіт, чим ухилився від відбування громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи в належній формі ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, присуджених йому вироком суду, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, про що був неодноразово письмово попереджений, ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилився від покладених на нього обов`язків, не відбув громадські роботи в КП «Затишне місто», чим ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт, присуджених йому Павлоградським міськрайонний судом Дніпропетровської області, тобто скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя.

Ознаки встановленого судом злочинного діяння відповідають ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Установлені в судовому засіданні обставини обвинувачення підтверджуються наступними доказами.

Показами обвинуваченого ОСОБА_5 , який пояснив, що 15 жовтня 2020 року щодо нього було ухвалено вирок та призначено покарання у вигляді 240 годин громадських робіт. У грудні його викликали до органу пробації та роз`яснили йому його права та обов`язки. Він відмовився відпрацьовувати громадські роботи, бо він має неофіційну роботу. Також відмовився отримувати направлення до комунального підприємства. Не відпрацьовував, бо необхідно було заробляти гроші для себе і сім`ї.Вину визнає повністю. За вказаний період не хворів, у відрядження не їздив.
Також досліджено письмові докази.
Відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2020 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин.

Згідно з копією підписки від 05.01.2021 року ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком відбування покарання, а також з наслідками за ухилення від виконання громадських робіт.
У той же день ОСОБА_5 відмовився отримувати направлення до КП «Затишне місто» для відбуття призначеного судом покарання для відпрацювання громадських робіт, так як пояснив, що він працює з понеділка по п`ятницю. Водночас ОСОБА_5 було роз`яснено зміст ч. 2 ст. 389 КК України відповідно до копії письмових пояснень від 05.01.2021 року та копії попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з копією анкети від 05.01.2021 року ОСОБА_5 було зазначено, що він працює неофіційно.
Відповідно до довідки з Павлоградського міськрайонного відділу філії Державна установа «Центр пробації» у Дніпропетровській області станом на 06.04.2021 року ОСОБА_5 відпрацьованого часу не має.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 без поважних причин навмисно ухилявся від виконання покарання у вигляді громадських робіт за попереднім вироком, причини неявки є неповажними.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за кримінальне правопорушення проти власності, незважаючи на застосування щодо нього покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, від його відбуття ухилявся без поважних причин, що свідчить про недосягнення раніше призначеним покаранням цілей і завдань закону про кримінальну відповідальність.

По місцю проживання обвинувачений згідно з характеристикою характеризується незадовільно. На обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує визнання вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння встановленню істини.

Обтяжуючою обставиною є рецидив.
Прокурор просив призначити покарання у вигляді арешту.

Враховуючи викладене, зокрема, позицію сторони обвинувачення, пом`якшуючі та обтяжуючу обставини, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, йому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді арешту.

Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, вчинено після ухвалення вироку Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 15 жовтня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України, за яким призначено покарання у вигляді громадських робіт в розмірі 240 годин, але до повного відбуття покарання, то покарання обвинуваченому необхідно призначити за сукупністю вироків, за правилами ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Невідбута частина покарання за попереднім вироком складає 240 годин, які за правилами ч. 1 ст. 72 КК України підлягають переведенню в більш суворий вид покарання.

Речові докази відсутні. Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ст. 72 КК України невідбуте покарання, призначене ОСОБА_6 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2020 року, у вигляді 240 годин громадських робіт перевести в арешт з розрахунку 8 годин громадських робіт - 1 день арешту.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2020 року у вигляді 1 (одного) дня арешту і остаточно ОСОБА_6 визначити покарання у вигляді арешту строком 1 (один) місяць 1 (один) день.

Строк відбуття покарання обраховувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_5 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1