Дата документу 01.04.2021 Справа № 336/1745/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/1745/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/275/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луганська, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 вересня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст.75 КК України від відбування покарання ОСОБА_6 звільнено з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоди 26078,20 грн, моральної шкоди 100000 грн.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікацію його дій за ч.1 ст.119 КК України, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.119 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що суд першої інстанції в достатній мірі не врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України, є нетяжким, від вчинення якого настали тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого. Також судом не надано оцінки тому, що ОСОБА_6 вчинив злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння під час необережного поводження зі зброєю, яка ним була приведена до готовності здійснювати постріли.
Вказане, на думку апелянта, свідчить про неефективність застосування до ОСОБА_6 положень ст.75 КК України.

Згідно з вироком суду, обвинувачений вчинив злочинне посягання проти життя особи за таких обставин.
В період часу з 20-00 години до 20-14 години 21 січня 2020 року обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні буфету готелю «Купідон» в будинку №159-б по вул.Ігоря Сікорського в м.Запоріжжі, під час спілкування з потерпілим ОСОБА_11 в ході спільного розпивання спиртного пообіцяв потерпілому надання допомоги у захисті від будь-чиїх протиправних посягань, на переконання у чому, зігнувши руку у ліктьовому суглобі, продемонстрував потерпілому пістолет, який витягнув з кобури на ремені брюк, із маркувальними позначками на корпусі затвору «ПМР 9 мм. Вироблено в Україні, НОМЕР_1 », що за висновком експерта є короткоствольною, гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту, а саме: самозарядним травматичним пістолетом «ПМР» калібру 9 мм, заводський номер НОМЕР_1 , виробництва СП «ИЖОхотОружие».
Після описаних дій ОСОБА_11 правою рукою взяв праву руку обвинуваченого, в якій знаходився пістолет, та пересунув її таким чином, що пістолет опинився на шиї потерпілого зліва, після чого різко потягнув руку обвинуваченого з пістолетом униз.
В цей час ОСОБА_6 , палець руки якого знаходився на курку пістолета, діючи з необережності, тобто не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, внаслідок несподіваного ривка за руку, вчиненого потерпілим, натиснув на курок та здійснив в такий спосіб один постріл в ліву частину шиї потерпілого.
Описані дії обвинуваченого зумовили отримання потерпілим одиночного сліпого вогнепального поранення шиї з ушкодженням лівої внутрішньої артерії та крововиливом під м`які оболонки лівої півкулі мозочка, що ускладнилося гострою крововтратою.
Внаслідок описаних дій сталася смерть потерпілого ОСОБА_11 , на місці події.

Заслухавши:
доповідь судді;
прокурора на підтримання апеляційної скарги; потерпілої, яка просила вирішити долю апеляційної скарги прокурора на розсуд суду, при цьому зазначала, що обвинуваченому покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі призведе до виникнення труднощів у сім`ї обвинуваченого, також потерпіла підтвердила, що додатково отримала від обвинуваченого кошти в сумі 3000 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди;
обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали, що вирок суду є законним та обґрунтованим,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.119 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.
З вироку суду убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину та його фактичні обставини, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнав щире каяття, добровільне відшкодування спричиненої злочином шкоди, вчинення активних дій з усунення спричиненої шкоди здоров`ю потерпілого одразу після необережного пострілу.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З врахуванням всіх обставин, в т.ч. фактичних обставин провадження, та відомостей про особу обвинуваченого у сукупності, суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 найбільш суворого покарання з передбачених санкцією ч.1 ст.119 КК України, - у виді позбавлення волі на строк, що наближений до максимального.
Проте, оскільки вчинений злочин не є тяжким, суб`єктивна сторона зазначеного злочину характеризується необережною формою вини по відношенню до наслідків, що настали, обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки одружений, утримує малолітню дитину, працює неофіційно, позитивно характеризується за місцем проживання, попереднього місця роботи, місцем професійного заняття спортом у Запорізькій обласній федерації греко-римської боротьби, сприяв у встановленні фактичних обставин справи, добровільно відшкодував завдану злочином шкоду, а також враховуючи поведінку обвинуваченого після вчиненого злочину, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням.
При цьому, суд належним чином вмотивував свої висновки.
Доводи апеляційної скарги прокурора правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки обставини, на які посилається прокурор, фактично вже були враховані судом при призначенні покарання.
Колегія суддів звертає увагу і на те, що на час апеляційного розгляду обвинуваченим сплачено потерпілій ще 103 000 грн, що підтверджується розписками потерпілої ОСОБА_8 від 16 березня 2021 року та від 30 березня 2021 року, наданими стороною захисту, та не заперечується самою потерпілою.
Сам обвинувачений пояснив, що раніше він не мав можливості в повному обсязі відшкодувати завдану шкоду, оскільки хворів його тесть, з яким він та його сім`я разом проживали (що підтверджується матеріалами провадження - а.п. 112-113), тому витрачались кошти на лікування. На підтвердження вказаних доводів стороною захисту надано епікриз з історії хвороби та свідоцтво про смерть ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Викладене також підтверджує висновку суду про можливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства.
В апеляційній скарзі не наведено переконливих аргументів на спростування вказаних висновків суду.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд дотримався вимог ст.65 КК України, а також обґрунтовано застосував ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, з покладенням певних обов`язків, тобто правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 вересня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та засуджено, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4