Справа № 461/2639/21
Провадження № 1-кп/461/381/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2021 року Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4
в провадженні Галицького районного суду м.Львова знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.222, ч.1,4 ст.358 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.222, ч.1,4 ст.358 КК України. Просить кримінальне провадження відносно неї закрити.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечила проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.222, ч.1,4 ст.358 КК України та закриття провадження по справі, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_4 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 6 п. 2 Конвенції захисту прав людини «Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».
Визнати вину особи можна тільки в обвинувальному вироку суду. У справі «Грабчук проти України» ЄСПЛ визнав порушення ч. 2 ст. 6 (презумпція невинуватості) та наголосив: При закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Зокрема, у рішенні від 4 грудня 2000 року (див. п. 17) слідчий використав слова: "в діях [заявниці] є склад злочину" та "моменту, коли [заявниця] вчинила злочин", а Володимир-Волинський суд зазначив, що в діяннях заявниці "вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 167 Кримінального кодексу України" (2341-14). Такі твердження суперечать презумпції невинуватості. Тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.
Згідно ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Так у відповідності до вимог ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Згідно ст.12 КК України кримінальне правопорушення (в редакції на момент виникнення правовідносин), передбачене: ч.1 ст.222 КК України - відноситься до нетяжкого злочину; ч.1 ст.358 КК України - відноситься до кримінального проступку; ч.4 ст.358 КК України - відноситься до кримінального проступку.
На даний час з моменту інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень минуло більше трьох років, тобто існують законні підстави для застосування положення ст.49 КК України.
При цьому слід зазначити, що для застосування норми кримінального кодексу, а саме ст.49 КК України, існують передбачені законодавством передумови, а саме:
1) закінчення зазначених у законі строків;
2) невчинення обвинуваченими протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.
3) не ухилення обвинуваченим від слідства або суду.
Згідно п.8 Постанови пленуму верховного суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.
ОСОБА_5 не заперечує проти звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі положень ст.49 КК України та закриття кримінального провадження щодо неї.
Таким чином, з дня вчинення інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень закінчилися строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, що є підставою для звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на що остання надала свою згоду, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 285-288 КПК України, на підставі ст. 49 КК України, суд,-
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.222, ч.1,4 ст.358 КК України, в порядку ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1