Справа № 308/2904/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження за № 0000125, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Розівка, Ужгородського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

встановив:

Заступник начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтовує тим, що під час досудового слідства з`ясовано, що у невстановлений час, ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому місці, діючи всупереч вимогам Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21 серпня 1998 року (далі Інструкція № 662 від 21 серпня 1998 року), тобто діючи без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне придбання бойових припасів привласнив знайдені 1 (одну) гранату РГД-5, 1 (одну) гранату Ф-1 та запалу до неї, та 46 (сорок шість) одиниць набоїв, калібру 7,62 мм., чим у такий спосіб придбав бойові припаси. Далі у невстановлений час, ОСОБА_5 , діючи всупереч вимогам Інструкції № 662 від 21 серпня 1998 року, тобто діючи без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне носіння бойових припасів здійснив переміщення з невстановленого місця до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , безпосередньо при собі, а саме в полімерних пакетах, 1 (одну) гранату РГД-5, 1 (одну) гранату Ф-1 та запалу до неї, та 46 (сорок шість) одиниць набоїв, калібру 7,62 мм., чим у такий спосіб носив бойові припаси.
Окрім цього, у період часу невстановленого часу по 04 березня 2021 року, точну годину органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , діючи всупереч вимогам Інструкції № 662 від 21 серпня 1998 року, тобто діючи без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне зберігання бойових припасів, забезпечував перебування у власному володінні за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 (одну) гранату РГД-5, 1 (одну) гранату Ф-1 та запалу до неї, та 46 (сорок шість) одиниць набоїв, калібру 7,62 мм., чим у такий спосіб зберігав бойові припаси.
Окрім цього, 04 березня 2021 року уповноваженими особами відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 04 березня 2021 року проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки вогнепальної зброї та боєприпасів у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із затриманням особи.
У клопотанні зазначається, що у ході проведення вищевказаної оперативної закупки 04 березня 2021 року близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи на території АЗС «Shell», що розташовується за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, село Баранинці, вулиця Об`їзна, будинок 9 «Б», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи всупереч вимогам Інструкції № 662 від 21 серпня 1998 року, тобто діючи без передбаченого законом дозволу, тобто діючи незаконно, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на незаконний збут бойових припасів, обіг яких обмежений на території України, отримав від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , попередньо отримавши грошові кошти в сумі 1 000,00 гривень, як оплату за обумовлені боєприпаси, після чого, передав останньому 1 (одну) гранату РГД-5, 1 (одну) гранату Ф-1 та запалу до неї, та 46 (сорок шість) одиниць набоїв, калібру 7,62 мм., тобто діючи без передбаченого законом дозволу, збув бойові припаси.
Слідчий вказує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України тобто незаконне носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів.
У клопотанні зазначено, що наявні докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Слідчий вказує, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, карається позбавленням волі на строк до семи років. Тому підозрюваний ОСОБА_5 знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Слідчий вважає, що підозрюваний може незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Вказує, що під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення стороною обвинувачення допитано свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , чиї показання слідчий, прокурор врахували під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити спроби незаконного впливу на свідка у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни наданих раніше показань, що негативним чином позначиться на неупередженості дослідження обставин кримінального правопорушення.
Сторона обвинувачення вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить реальної можливості запобігти ризиками, передбаченим ст. 177 КПК України.
При обранні запобіжного заходу слідчий просить врахувати те, що в матеріалах кримінального провадження містяться докази, які є вагомими для повідомлення ОСОБА_5 про підозру, та свідчать про об`єктивний зв`язок між підозрюваним та вчиненим кримінальним правопорушенням, у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років. Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 не належить до неповнолітніх осіб, осіб похилого віку, тяжко хворих, багатодітних батьків тощо, неодружений та на утриманні дітей немає, підозрюваний раніше судимий. Вказує, що 13.01.2021 року підозрюваного було оголошено в розшук, оскільки останній переховувався від суду.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання. Вказав, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Просив врахувати, що підозрюваний раніше судимий, крім того, на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді перебуває кримінальне провадження, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Зазначив, що існують ризики того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливатиме на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити. Вказав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.
Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив, вказав на необґрунтованість ризиків, зазначив, що ряд процесуальних дій уже вчинено, свідки допитані, тому просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечив, погодився із викладеними у клопотанні обставинами, проте просив обрати більш мякший запобіжний захід.
Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000125, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 04.03.2021 року слідує, що 04 березня 2021 року уповноваженими особами відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 04 березня 2021 року проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки вогнепальної зброї та боєприпасів у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із затриманням особи. У ході проведення вищевказаної оперативної закупки 04 березня 2021 року близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи на території АЗС «Shell», що розташовується за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, село Баранинці, вулиця Об`їзна, будинок 9 «Б», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи всупереч вимогам Інструкції № 662 від 21 серпня 1998 року, тобто діючи без передбаченого законом дозволу, тобто діючи незаконно, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на незаконний збут бойових припасів, обіг яких обмежений на території України, отримав від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , попередньо отримавши грошові кошти у сумі 1 000,00 гривень, як оплату за обумовлені боєприпаси, після чого, передав останньому 1 (одну) гранату РГД-5, 1 (одну) гранату Ф-1 та запалу до неї, та 46 (сорок шість) одиниць набоїв, калібру 7,62 мм., тобто діючи без передбаченого законом дозволу, збув бойові припаси.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 04 березня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затримано працівниками поліції 04 березня 2021 року о 18год. 00хв., за адресою: Ужгородський район, с.Баранинці, вул.Об`їзна, 9 Б (територія АЗС «Shell»), в порядку ст. 208 КПК України.
04 березня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме у незаконному носінні, зберіганні, придбанні та збуті бойових припасів.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки
Відповідно до ч.1 ст.5, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, та у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 04.03.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 04.03.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 04.03.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 04.03.2021 року, вважаю, обгрунтованою пред?явлену ОСОБА_5 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає виключно покарання у виді позбавлення волі). Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується слідчим суддею при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
Ризик незаконного впливу на свідків, експерта та спеціаліста по кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_5 має реальну можливість спілкуватись із свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження. Зокрема під час досудового розслідування були допитані в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. Аналогічним чином підозрюваний зможе впливати на експертів та спеціалістів.
Наявність обґрунтованих ризиків вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний, маючи не погашену судимість обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу та засобів до існування.
Таким чином прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістві у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в період непогашеної судимості, за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, злочин вчинено умисно, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме, те, що підозрюваний раніше судимий вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2018 року до позбавлення волі на строк чотири роки, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів немає, сімейний стан (неодружений), осіб, які знаходяться на його утриманні немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки підозрюваного, забезпечення процесуальних дій слідчого, клопотання слід задовольнити та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
У відповідності з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості злочину, з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2021 року складає 2 270 гривень, та з урахуванням майнового стану підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі тридцяти п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 79 450 (сімдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп. Такий розмір застави буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.
У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_5 прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора, слідчого або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному проваджені (спілкуватися з ним лише з дозволу слідчого, прокурора та суду); здати на зберігання до територіального органу державної міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Згідно протоколу затримання ОСОБА_5 затримано 04 березня 2021 року о 18 год. 00 хв., а тому строк тримання під вартою слід обчислювати з моменту його затримання.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Розівка, Ужгородського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 01 травня 2021 року (включно).
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі тридцяти п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 79 450 (сімдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп.
У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу;
- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора, слідчого або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному проваджені (спілкуватися з ним лише з дозволу слідчого, прокурора та суду);
- здати на зберігання до територіального органу державної міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 01 травня 2021 року (включно).
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області ОСОБА_1