Провадження № 1кп/201/211/2021
В И Р ОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003081 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

-05.03.2014 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-12.09.2014 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяці позбавлення волі;

-15.10.2014 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 2 місяці позбавлення волі; звільнився 19.09.2016 за відбуттям покарання;

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

09.12.2018 приблизно о 12-00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , у вітальні на полиці побачив грошові кошти, які знаходилися у сумочці, що належать ОСОБА_5 , у розмірі 350 гривень, які визначив об`єктом свого злочинного посягання та у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно.

Далі ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скоюючи злочин повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяв правою рукою з сумочки грошові кошти в розмірі 350 грн., що належали ОСОБА_5 , після чого сховав їх в кишеню одягнутих на ньому штанів.

Далі, доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_3 залишив місце скоєння злочину разом з викраденим майном. В подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 350 грн.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі надав пояснення які підтверджують обставини, викладені в обвинувальному акті та щиро розкаявся.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють:

1) подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Також судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. При цьому суд роз`яснив учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України і за результатами згоди учасників, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у інкримінованого йому злочину і його дії органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд виходить зі ступеня тяжкості вчиненого злочину, який являється нетяжким злочином, даних про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшуює покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України, в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарань не здатні забезпечити свою виховну функцію, а саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних його обставинам, даним про особу обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини кримінального правопорушення, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1