Справа № 585/120/17
Номер провадження 1-кп/585/9/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Ромни кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в кв. АДРЕСА_1 , засудженого вироком Роменського міськрайоного суду від 1 березня 2016 року за ч.1,ч.2. ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, відповідно ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком 2 роки,

за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

О 18 годині 50 хвилин 3 грудня 2016 року ОСОБА_5 перебував в приміщенні ТОВ «Горобина» супермаркету «Авоська» в м. Ромни б. Шевченка, 8-А, де побачив свою знайому ОСОБА_6 , яка працювала касиром даного маркету і перебувала на робочому місці. Під час купівлі продуктів харчування ОСОБА_5 попросив у ОСОБА_6 її телефон для здійснення телефонного дзвінка. ОСОБА_7 передала ОСОБА_5 свій мобільний телефон марки HUAWEI Y511, моделі CUN-U29 ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар». Здійснивши дзвінок ОСОБА_5 повернув мобільний телефон, після чого вирішив заволодіти ним і знову попросив мобільний телефон у ОСОБА_6 , запевнивши, що поверне після дзвінка. ОСОБА_6 добровільно передала ОСОБА_5 свій мобільний телефон марки HUAWEI Y511, моделі CUN-U29 ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 2308 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн., з коштами на рахунку в сумі 10 грн. Отримавши в такий спосіб мобільний телефон, утримуючи його при собі, ОСОБА_5 залишив приміщення ТОВ «Горобина» супермаркету «Авоська» і залишив місце події. Цього ж дня, ОСОБА_5 продав вказаний мобільний телефон. Такими діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2343 грн. (згідно висновку товарознавчої експертизи № 37/16 від 12.12.2016 року та довідкою вартості від 04.01.2017).

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в заволодінні чужим майном шляхом обману, що вчинене повторно, визнав частково. Суду дав свідчення, що він того дня зайшов у магазин, треба було зателефонувати, він зателефонував людині і потім вдруге зайшов, взяв телефон і вже не повернув, а продав його іншій людині. Коли це було він не пам`ятає, можливо і 3 грудня, це було увечері, може і після 17 години. Він підійшов до ОСОБА_6 , вони разом водили дітей в один дитсадок, і він попросив її мобільний телефон. Та дала телефон. Він позвонив і потім віддав. Коли вдруге брав телефон, він його не повернув. Телефон вирішив продати тому, що не було грошей. Продав десь за 500-600 грн. Намір викрасти виник вже тоді, коли вдруге зателефонував. Який це саме був телефон, він не пам`ятає. Збитки відшкодував. У вчиненому розкаюється. Коли він вдруге брав телефон він хотів взяти його щоб зателефонувати і уточнити чи перекинули йому з колишньої роботи гроші на картку. Коли він вже зателефонував, то вирішив телефон не повертати і вирішив продати. З вартістю телефону він згоден. Телефон він продав кому точно не пам`ятає, продав в той же день у вечері, годин в 10-11.

Не зважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_5 доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину, підтверджена сукупністю зібраних у справі доказів.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 дала суду свідчення, що тоді був звичайний робочий день, вона працювала касиром в супермаркеті «Оазис». До маркету зайшов ОСОБА_9 з товаришем. Чи купували вони щось чи ні, вона точно не пам`ятає. Він ходив до банкомата перевіряти гроші на картці. Перший раз він попросив телефон щоб зателефонувати, вона дала і він згодом повернув телефон. Потім вдруге попросив телефон, вона вже відчувала що щось може трапитися, але знову дала телефон. В неї було багато покупців, вона відволіклася і не прослідкувала куди він пішов, а коли стало вільніше, побачила що ОСОБА_10 немає. Було це увечері. Обвинувачений обіцяв їй повернути телефон. Вона дуже його не знає, водили дітей в один садок, давала телефон з довіри. Телефон їй повернутий. Претензій до ОСОБА_5 немає, при визначенні міри покарання покладається на думку суду. Вдруге коли він просив телефон, вона просто інтуїтивно відчула, що телефону не побачить, але все рівно довіряла. Він пояснював, що в нього не було коштів на рахунку щоб зателефонувати. Перший раз він звонив з приміщення, на вході, а вдруге виходив. З оцінкою телефону згодна. Після того, як ОСОБА_11 їй повернув телефон, вдруге попросив його вже десь через хвилину дві. Після зникнення телефона вона звонила декілька разів на свій номер, з початку телефон був у мережі, а потім відключився. Після того як ОСОБА_11 їй повернув телефон після першого дзвінка, вона не перевіряла чи був з її телефону якийсь дзвінок чи ні.

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_12 суду пояснив, що ОСОБА_5 перебуває на лікуванні в « 1 ОСПЛ» з діагнозом «психічний розлад та розлад поведінки внаслідок вживання декількох психактивних речовин, синдром залежності» та «галюцинаторний синдром». На фоні вживання наркотичних речовин особа може виявляти психічні розлади. Лікар, який приймав на лікування ОСОБА_5 виставив діагноз галюцинаторний розлад. Як було встановлено, такий стан виник в зв`язку з відмовою від вживання наркотичних засобів. Як лікарі вони спостерігали розлади поведінки у ОСОБА_5 . Глибоких психічних розладів не виявлено, розладів сприйняття не виявлено. З пояснень пацієнта вбачається, що він міг собі спричиняти тілесні ушкодження внаслідок психічних розладів галюцинаторного розладу. Залежність від наркотичних засобів повністю виліковується не часто, все залежить від волі особи. Але емоційні порушення вони вже залишаться на завжди. ОСОБА_11 вперше до нього на лікування потрапив минулого року. Як вбачається з анамнезу ОСОБА_11 перебуває на обліку з 2012 року в зв`язку з вживанням опіатів.

Допитний в судовому засіданні в якості експерта, 5 лютого 2020 року, ОСОБА_13 , суду повідомив що працює судово-психіатричний експертом психіатричної лікарні, стаж роботи по спеціальності 36 років. Дав суду свідчення, що повністю підтверджує складений висновок судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 та його обґрунтування. ОСОБА_5 не страждає будь якими психічними захворюваннями. Підстави для застосування примусових заходів медичного характеру відсутні. Мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотиків. Висновок Сумської експертизи підтвердження не знайшов. При проведенні експертизи ОСОБА_5 був на обстеженні в їх лікарні кілька тижнів з 16 травня по 14 червня 2019 року. Чи могли психічні розлади, встановлені експертизою у ОСОБА_5 , впливати на ситуацію він не знає, але це не хворобливий стан, який потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Перед експертизою вони досліджували всі медичні документи які стосувалися проходження лікування, в тому числі медичні карти стаціонарного хворого, співставляються всі встановлені дані. При вивченні цієї документації вони не виявили ознак психічного захворювання. Органічне ушкодження головного мозку має бути підтверджено дослідженнями лікарів неврологів, даних про органічне ураження головного мозку, при проведенні експертизи, виявлено не було. Вони досліджували медичну документацію ту що стосувалася часу лікування та спостерігали ОСОБА_5 протягом часу перебування на експертизі. Також було досліджено дані надані психологом і це все привело до висновку, що ураження головного мозку немає. Їх експертиза не підтвердила діагноз, який був встановлений попередньою експертизою.

Допитаний в судовому засіданні в якості експерта, 17 листопада 2020 року, ОСОБА_14 суду пояснила, що працює експертом центру психічного здоров`я і моніторингу наркотиків. Підтримує висновок експертизи. ОСОБА_5 на час проведення експертизи виявляв ознаки психічного захворювання. Перед тим як дивитися підекспертного вивчаються матеріали кримінальної справи і медична документація, лише після цього проводиться обстеження. На час злочину відсутні будь-які підстави вважати що він був у стані психічного розладу. А на час огляду були психотичні прояви, не було продуктивного контакту. При проведенні експертизи вона оглядала ОСОБА_5 , спостерігали його один день.

З протоколу огляду місця події від 4 грудня 2016 року вбачається, що під час огляду місця події службового кабінету № 5 Роменського ВП громадянин, який назвався ОСОБА_15 має при собі мобільний телефон HUAWEI CUN-U29 ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 . ОСОБА_15 пояснив, що даний телефон він придбав у незнайомого чоловіка 3 грудня 2016 року біля магазину «7 Небо» по вул. Калнишевського в м.Ромни (т. 1 а.п.100).

З висновку товарознавчої експертизи, який складено 12 грудня 2016 року за № 371/16 вбачається, що залишкова вартість мобільного телефону HUAWEI НОМЕР_3 , моделі CUN-U29 ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , придбаного в кінці листопада 2016 року в гарному робочому стані станом на 03.12.2016 року, може складати: 2308,5 грн. (т. 1 а.п.103-107).

Згідно довідки, станом на 03.12.2016 вартість стартового пакета «Київстар» становить 25 грн. (т. 1 а.п.108).

5 січня 2017 року, при пред`явленні особи для впізнання за фотознімками, ОСОБА_15 упізнав на фото № 2 чоловіка, який йому продав мобільний телефон. (т.1 а.п.113-114).

При проведенні 4 січня 2017 року слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 , останній показав і пояснив, де була касир в у якої він попросив мобільний телефон. За результатами слідчої дії складено протокол та фототаблицю до нього ( т.1 а.п. 115-117).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 7 амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведеної 4 січня 2017 року, ОСОБА_5 страждає на «Психрозлади та розлади поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності» (МКХ-10). Психічних розладів, які відносяться до юридичного критерію неосудності не виявляє, Інкриміноване йому діяння здійснив у стані, коли міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В матеріалах кримінальної справи відсутні дані, які б вказували на наявність в під експертного тимчасового хворобливого стану. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. У висновку вказано, що на дослідження надані матеріали кримінального провадження, медичні карти стаціонарного хворого за № 860/13, № 1773/15, № 353/16, № 551/16 (т.1 а.п. 119-122).

9 жовтня 2018 року судом задоволено клопотання захисника і призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу при цьому захисник вважав достатнім направити на експертизу матеріали кримінального провадження. (т. 1 а.а. 175).

9 жовтня 2018 року суд направив експерту матеріали кримінального провадження та копію ухвали(т.1 а.п. 182).

25 жовтня 2018 року до суду надійшов лист зав.відділенням амбулаторної СПЕ в якому вказано, що підставою для призначення у справі амбулаторної судово-психіатричної експертизи за клопотанням представника обвинуваченого є дані про перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні в 1 ОСПЛ. Згідно відповіді 1 ОСПЛ від 17.09.2018 ОСОБА_5 перебуває на лікуванні з 17.04.2018 по даний час. У наданих матеріалах кримінального провадження відсутня зазначена медична документація. Для проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану ОСОБА_5 , просимо надати медичну карту стаціонарного хворого на зазначені дати лікування (якщо не виписаний з лікарні ксерокопію діючої медичної карти). (т. 1 а.п.184).

26 жовтня 2018 року суд направив стороні захисту повідомлення про надходження інформації від експертної установи про необхідність надання експерту або суду запитувані документи. При цьому суд зазначив, що сторона захисту заявляючи клопотання не вирішила питання надання медичної документації і на пропозицію суду, при вирішенні клопотання про призначення експертизи, вирішити питання щодо медичної документації, яка ймовірно буде потрібна для проведення експертизи, клопотань не заявляла. (т.1 а.п. 185).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 554, амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведеної 8 листопада 2018 року, на даний час ОСОБА_5 виявляє ознаки Розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку переважно токсичного ґенезу (алкоголь, наркотичні та інші психоактивні речовини) з вираженою емоційною нестійкістю (декомпенсація), минущими психотичними розладами, не може повною мірою усвідомлювати свої дії та кернувати ними. Рекомендовано застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом. На момент інкримінованого йому злочину ОСОБА_5 виявляв ознаки Розладу психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності, не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. При цьому в експертизі вказано, що експерту надані обвинувальний акт у провадженні, копія медичної карти стаціонарного хворого 1 ОСЛ м. Ромни 2598/18 на 11 арк; медичні карти стаціонарного хворого Першої ОСЛ м. Ромни: № 1502/06, № 397/17, № 860/13, № 1773/15; № 353/16; № 551/15, № 4/17, № 859/17, № 851/18 - 10 шт. (т. 1 а.п.189-192).

Для проведення судово-психіатричної експертизи, 29 березня 2019 року, судом направлялися медичні дані на ОСОБА_5 , а саме - підшивки стаціонарних карт хворого ОСОБА_5 , копія актуальної медичної карти стаціонарного хворого та 11 травня 2019 року оригінал медичної карти стаціонарного хворого (т.1 а.п.226, а.п. 245).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 112, стаціонарної, комісійної, судово-психіатричної експертизи, проведеної 13 червня 2019 року ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованих йому діянь не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотиків. Під час інкримінованих йому діянь він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. При цьому у висновку вказано, що на експертизу представлений ОСОБА_5 , надані та використані при проведенні експертизи матеріали кримінального провадження, медична документація на ОСОБА_5 . В описовій частині висновку також вказано, що досліджувалися медичні карти № 1502/06, № 860/134, № 1773/15, № 353/16, № 851/16, № 859/17, № 4/17, № 7/17, № 397/17, № 2598/18, № 514/19, копія м/к № 752/19). (т. 1 а.п. 249 252).

Проаналізувавши та оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю.

При цьому, свідчення ОСОБА_5 щодо того, що умисел на викрадення майна у нього виник вже після того як він вдруге взяв у потерпілої телефон для дзвінка і зателефонував, суд оцінює критично і до уваги не бере, так як сукупність дій ОСОБА_5 , а саме те що він взяв телефон, потім його повернув і зразу ж взяв вдруге, свідчать про намір ОСОБА_5 створити у власника враження того що у нього відсутні протиправні наміри і він поверне телефон, що дає можливість послабити пильність власника майна, і як наслідок можливість безперешкодно залишити місце події разом з отриманим майном. Вказаний висновок суду базується також і на тому, що перший раз коли ОСОБА_5 дзвонив по телефону він не виходив з приміщення магазину і створив враження про відсутність протиправних намірів, а вже вдруге вийшов з приміщення і потерпіла бачила що він покинув приміщення, але будучи введеною в оману вказаними вище діями ОСОБА_5 не перешкодила йому. Крім цього, у випадку, якщо у ОСОБА_5 умисел на заволодіння майном виник після того коли він попрохав телефон для здійснення дзвінка і вже здійснив його, такі його дії слід було б кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно. В ході досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України і стороною обвинувачення в судовому засіданні дії обвинуваченого перекваліфіковано не було. З огляду на таку позицію сторони обвинувачення, та неможливість суду самостійно кваліфікувати дії обвинуваченого за більш тяжкою нормою КК України, що погіршує становище обвинуваченого, суд погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману, що вчинене повторно.

Вирішуючи питання про наявність психічного захворювання у обвинуваченого ОСОБА_5 та можливість застосування примусових заходів медичного характеру, про що клопочуть захисник та обвинувачений, суд виходить з наявних в матеріалах провадження доказів, а саме: в провадженні проведено три судові психіатричні експертизи, які проводилися через тривалі проміжки часу -1) 4 січня 2017 року, 2) 8 листопада 2018 року, 3) 13 червня 2019 року, при цьому в першій та третій експертизі висновки співпадають не лише щодо відсутності підстав для застосування примусових заходів медичного характеру, а й в частині діагнозу, в першій експертизі діагноз визначений «Психрозлади та розлади поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності» (МКХ-10), а в третій експертизі - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотиків. Вказані обставини дають суду підстави взяти до уваги саме ці висновки експертизи і не брати до уваги другий висновок. Крім цього на користь першого та третього висновків говорять обставини проведення експертизи так у першому випадку висновок складався лікарями експертами 1 ОСЛ, де постійно лікувався ОСОБА_5 і лікарі мали можливість його спостерігати певний час, а в третьому випадку проводилася стаціонарна експертиза і лікарі спостерігали його майже місяць. Також, слід врахувати ту обставину, що остання експертиза проведена комісійно і підписана трьома експертами, в той час як друга проведена одним експертом. Крім цього, висновок другої експертизи виглядає сумнівним і з тих підстав, що суд не надавав експерту матеріалів медичної документації, так як сторона захисту, яка заявляла клопотання про призначення експертизи, не просила суд витребувати медичну документацію та надати її експерту. На лист експертної установи суд пропонував надати таку документацію стороні захисту, проте доказів того що сторона захисту надавала таку документацію суду чи експерту, суду не надано, хоча у висновку експерт вказав що досліджувалася медична документація і вказав номери медичних карт хворого. Вказані обставини свідчать про те, що експерт, при дослідженні, вийшов за межі матеріалів наданих судом і склав висновок на підставі даних, отриманих поза процесуальним порядком. Сторона захисту, за клопотанням якої допитувався експерт ОСОБА_14 не з`ясувала у експерта чому він провів експертизу використавши матеріали, які йому не надавалися і з яких джерел та в який спосіб ці матеріали отримані.

Вказані міркування суду не дають можливості задоволити клопотання захисника про застосування примусових заходів медичного характеру.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного.

Обставини, які в ході досудового слідства визнані такими, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину суд не може визнати такими.

Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні тих фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину, проте ОСОБА_5 такої допомоги не надавав, натомість перешкоджав судовому провадженню, ухиляючись від прибуття до суду, і ухилявся від суду з 23 лютого 2017 року, у зв`язку з чим 7 липня 2017 року оголошений в розшук, і розшукний був лише в квітні 2018 року, в наслідок чого був допитаний лише 21 травня 2018 року. Після цього ОСОБА_5 також допускав випадки не прибуття до суду без поважних причин.

Щире каяття означає, що особа визнає свою винуватість за всіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро шкодує про вчинене, негативно оцінює злочин, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. В той же час ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав частково, заперечуючи при цьому умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, пояснюючи що намір заволодіти телефоном виник вже після здійснення другого телефонного дзвінка. Крім цього негативної оцінки своїх дій та співчуття потерпілій не висловив. Готовності понести заслужене покарання не виказав.

Дотримуючись принципів об`єктивності та неупередженості розгляду провадження, зважаючи на характер протиправних дій, їх наслідки, а також дані про особу ОСОБА_5 який посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, інші обставини суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_5 і запобігання скоєння останнім нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах строку визначеного санкцією ч. 2 ст. 190 КК України.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

З огляду на наявність ризику передбаченого п. 1) ч.1 ст. 177 КПК України, що підтверджено неодноразовими неявками ОСОБА_5 до суду та оголошенням його в розшук, ОСОБА_5 до набрання вироком чинності, слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків не відлучатися за межі м. Ромни та Роменського району без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання.

Керуючись ст. ст. 371, 373-374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один (1) рік.

Відповідно ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді шести (6) місяців позбавлення волі, і остаточно, за сукупністю вироків, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один (1) рік шість (6) місяців.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки HUAWEI Y511, моделі CUN-U29 ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який передано на зберігання ОСОБА_6 повернути власнику ОСОБА_6 ; ДВД-диск з відеозаписом за 03.12.2016 року, який приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Обрати ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися за межі м. Ромни та Роменського району без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу затримання на виконання вироку суду.

В задоволенні клопотання про застосування ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1