Справа № 202/31/21
Провадження № 1-кс/202/2035/2021
УХВАЛА
Іменем України

20 квітня 2021 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання старшого слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000068 від 18.10.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні третього ВРКП СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 18.10.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204 КК України.
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, яке передано в провадження слідчого судді ОСОБА_1 19 квітня 2021 року.
Відповідно до клопотання, невстановлені особи, протягом 2019 року та по теперішній час, на території м. Дніпра, м. Павлограда, м. Новомосковська, м. Кам`янського організували з метою збуту незаконне придбання, зберігання, транспортування та збут через мережу нелегальних авто- та газозаправочних станцій незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме: скрапленого газу, бензину та дизпалива. Також, невстановлені особи, протягом 2019 2020 років, діючи умисно на території м. Дніпра та Дніпропетровської області, здійснюють з метою збуту незаконне придбання, зберігання, транспортування та збут через мережу нелегальних авто-газозаправочних станцій незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме: скрапленого газу.
Крім того встановлено, що на території Дніпропетровській області розташовано понад 100 нелегальних АЗС (автозаправних станцій) та АГЗП (авто-газозаправних пунктів) з роздрібної реалізації підакцизних нафтопродуктів (скрапленого газу, бензину, дизпалива), діяльність яких здійснюється з грубим порушенням діючого законодавства, а саме: здійснюється реалізація пального сумнівної якості із ознаками фальсифікату; відсутні дозвільні документи, в тому числі дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки, документи землекористування, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням; порушуються правила безпеки, пожежної охорони, екології, охорони праці; відсутня реєстрація місць торгівлі або зберігання пального як акцизного складу в Системі електронного адміністрування реалізації пального; відсутні ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (в додатку до ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним зазначені реєстраційні номери РРО, що використовуються на АЗС/АГЗП); АЗС/АГЗП здійснюють роздрібну реалізацію пального за готівкові грошові кошти без використання реєстраторів розрахункових операцій (РРО), тобто отримані від такої діяльності грошові кошти належним чином не обліковуються і податки з них не сплачуються; покупцям не видаються розрахункові документи (фіскальні чеки РРО) за відпущений товар (нафтопродукт); АЗС/АГЗП не зареєстровані, як платники акцизного податку та не сплачують його.
Встановлено, що на території земельної ділянки за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Харківська, 17, невстановленими особами здійснюється незаконна реалізація пального вроздріб. Така реалізація здійснюється без застосування РРО, виключно шляхом готівкового розрахунку.
Згідно інформації управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Дніпропетровській області встановлено, що за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Харківська, 17, ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним не видавались.
В період часу з 12.04.2021 року по 15.04.2021 року, на підставі ухвали слідчого судді було проведено огляд, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі, відповідно до протоколу огляду.
Постановою старшого слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 15.04.2021 року, один газозаправний модуль для відпуску скрапленого газу (газова цистерна із газозаправною колонкою Shelf 100, №6499); одна газозаправна колонка Shelf 100, № 5929, із газозаправним пістолетом визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000068.
Тому слідчий, з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, яка передбачена ч. 1 ст. 204 КК України як додаткове покарання, просить накласти арешт на майно, яке встановлено та вилучено в ході огляду в період 12.04.2021 15.04.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на наступне майно: один газозаправний модуль для відпуску скрапленого газу (газова цистерна із газозаправною колонкою Shelf 100, №6499); одна газозаправна колонка Shelf 100, № 5929, із газозаправним пістолетом.
Слідчий, прокурор, власник майна в судове засідання в судове засіданні не прибули, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.
Враховуючи, що власника майна не встановлено та відповідно до ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглядає клопотання без виклику власника майна.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на розпорядження майном може бути застосована лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Слідчий у своєму клопотанні зазначає, що санкцією ч. 1 ст. 204 КК України передбачене покарання у виді спеціальної конфіскації, тому з метою забезпечення даного виду покарання, просить накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, матеріли клопотання не містять відомостей на підтвердження того, що у даному кримінальному провадженні було встановлено осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення та оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
Крім того, слідчим не надано доказів на підтвердження того, що власник майна, якого на даний час не встановлено, набув вказане у клопотанні майно безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Таким чином, слідчим необґрунтовано необхідності накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, саме з метою забезпечення спеціальної конфіскації, тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Постановою старшого слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 15.04.2021 року, один газозаправний модуль для відпуску скрапленого газу (газова цистерна із газозаправною колонкою Shelf 100, №6499); одна газозаправна колонка Shelf 100, № 5929, із газозаправним пістолетом, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000068.
Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що майно, вилучене в ході проведення огляду 12.04.2021 року -15.04.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, його визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, тому клопотання, в частині накладення арешту з метою збереження речових доказів є законним, обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.
З огляду на зазначене, слідчий суддя доходить висновку про необхідність часткового задоволення клопотання, оскільки з метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду 12.04.2021 року -15.04.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , яке визнано речовими доказами і може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000068 від 18.10.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204 КК України - задовольнити частково.
Накласти арешт, шляхом позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, на майно, вилучене в ході огляду, проведеного з 12.04.2021 року по 15.04.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
-один газозаправний модуль для відпуску скрапленого газу (газова цистерна із газозаправною колонкою Shelf 100, №6499);
-одна газозаправна колонка Shelf 100, № 5929, із газозаправним пістолетом.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1