Провадження №11-кп/801/404/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2021 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, який в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити. Зауважив, що він відбув 26 років призначеного йому покарання, при цьому засуджений він був незаконно. Вважає, що засуджені до довічного позбавлення волі мають право на умовно-дострокове звільнення. Повідомив суду, що на волі він має близьких родичів, які забезпечать його роботою та житлом.

Суд першої інстанції, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, відмовив в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , так як ОСОБА_6 засуджений вироком Одеського обласного суду від 26.04.1999 за статтею 86-1, пунктами «б», «г» та «е» статті 93, з урахуванням статті 43 Кримінального кодексу України (далі КК) до остаточного покарання у виді смертної кари розстрілу з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Одеського обласного суду від 30.05.2000 покарання у вигляді смертної кари, призначене вироком Одеського обласного суду від 26.04.1999 ОСОБА_6 замінено на довічне позбавлення волі з відбуванням покарання в тюрмі.
Наразі чинне кримінальне законодавство України, зокрема, статті 81 та 82 КК України, передбачає можливість умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким з посиланням на строковий критерій визначення підстав для їх застосування, а до засуджених до довічного позбавлення волі не передбачено.
Однак засудженим до довічного позбавлення волі законодавством лише передбачено подання клопотання про їх помилування після відбуття ними не менше двадцяти років призначеного покарання, а тому держава повинна внести відповідні зміни до законодавства для перегляду покарання у виді довічного ув`язнення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та повернути клопотання на новий судовий розгляд, через неврахування судом норм Конституції України та дискримінацію прав засуджених осіб до довічного позбавлення волі, в порівняні із засудженими особами на певний термін, та наявності у них права на умовно-дострокового звільнення.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити нову ухвалу, якою задовільнити клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Свої вимоги захисник мотивує тим, що відсутність можливості умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміни покарання більш м`яким засуджених осіб до довічного позбавлення волі не відповідає ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. 2 ст. 28 Конституції України.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу щодо скасування ухвали суду з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції з тих підстав, що при розгляді його клопотання судом порушено ст. 24 Конституції України та норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішення ЄСПЛ щодо можливості звільнення при відбуванні покарання у виді довічного позбавлення волі, зазначив, що він не може звернутися з клопотанням про помилування, оскільки не визнає себе винним у вчиненні злочину за який відбуває покарання, підставами для нового судового розгляду на його думку має бути те, що розгляд в суді першої інстанції відбувся за відсутності представника установи та характеристики на нього з установи, оскільки з зазначених підстав апеляційною інстанцією вже скасовувались судові рішення, копію такого рішення він надав для долучення до матеріалів кримінального провадження, захисник ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу в інтересах засудженого, де просить скасувати ухвалу суду і задовільнити клопотання засудженого, керуючись рішеннями ЄСПЛ, які наведені ним в апеляційній скарзі, та керуючись ст. 3 Конвенції, оскільки мають бути гарантії щодо можливості звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, оскільки судом постановлене законне і обґрунтоване рішення, оскільки на даний час ще немає механізму для можливості звільнення умовно-достроково засуджених до довічного позбавлення волі, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційних скарг, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду.

Засуджений ОСОБА_6 просив про скасування ухвали суду і призначення нового судового розгляду з зазначених ним підстав.

Апеляційним судом перевірені зазначені обставини і не було встановлено жодної із підстав зазначених в ст. 412 КПК України чи в ст. 415 КПК України.

Судом першої інстанції було повідомлено представника установи про призначені судові засідання та зазначено про необхідність надання особової справи засудженого.

Представник установи, будучи повідомленим, не побажав приймати участь в розгляді клопотання засудженого, участь якого не є обов`язковою, але надав особову справу засудженого, яка була предметом судового дослідження, а тому не було необхідності у витребуванні ще й характеристики.

Щодо долученої ухвали Вінницького апеляційного суду від 27.08.2020 у провадженні щодо ОСОБА_9 , то апеляційний суд бере до уваги, що з її змісту вбачається, що підставами для скасування і призначення нового судового розгляду було ряд підстав, а не лише відсутність представника установи, і дана позиція, висловлена в зазначеній ухвалі не є правовою позицією вищестоящого суду, яка була б обов`язковою для виконання.

Суд першої інстанції повно дослідив мотиви клопотання і доводи засудженого в ході судового розгляду та навів обґрунтовані доводи чому не вбачає підстав для задоволення клопотання.

При цьому суд керувався не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права та прийшов до вірного висновку, що суд не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, зокрема саме повноважень Верховної Ради України, якій належить право прийняття законів, якими визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Апеляційний суд погоджується в повному обсязі з наведеними доводами, наведених в ухвалі суду.

Оскільки діючий КПК не передбачає можливості для звільнення умовно-достроково засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, де мало б бути визначено терміни, і підстави, які необхідно враховувати при вирішенні клопотань, апеляційний суд позбавлений права на даному етапі, до прийняття відповідних правових актів, приймати рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 419, 537, 539 КПК України
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2021 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4