Справа № 343/2209/20
Провадження № 11-кп/4808/187/21
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000148 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Долинського районного суду від 2.03.2021 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, востаннє 22.05.2018 Болехівським міським судом за ст.185 ч.2 ККУ до 1700 грн штрафу
засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 1 (один) рік

Покарання йому обчислюватиметься з моменту затримання під час виконання вироку.
За вироком суду ОСОБА_7 , маючи не погашені судимості, 27.08.2020 року приблизно в 9 годин 40 хвилин повторно викрав з магазину «Копійочка» в АДРЕСА_2 , товари гігієнічного призначення на 1403,74 гривні.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду необґрунтованим через суворість покарання. Свою вину він визнав, щиро розкаявся та добровільно відшкодував спричинену шкоду. Суд не врахував стан його здоров`я, а саме те, що він є непрацездатною особою, інвалід та страждає важкими хронічними захворюваннями (В-2, клінічна стадія 1У, хронічним вірусним мікс-гепатитом В+С та перебуває на обліку в ЦСНІДу як ВІЛ інфікована особа), що потребує щоденної терапевтичної допомоги, яка не можлива у місцях позбавлення волі. Суд не обґрунтував можливість застосування ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, а також можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України. Просить змінити вирок суду, призначити штраф.
Апеляційний розгляд проведено без участі апелянта та його захисника через неодноразову неявку до суду. Вони належно повідомлені, клопотань про відкладення справи не подавали, їх участь не є обов`язковою.
В апеляційній інстанції прокурор заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого, просить її відхилити. Вважає, що при непогашених неодноразових судимостях обвинуваченого за корисливі злочини, призначене йому покарання є законним й справедливим.

З`ясувавши обставини провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, а призначене винному покарання згідно ст.ст. 50, 65 КК України законним і справедливим.

Оскаржений вирок в частині покарання відповідає вказаним вимогам закону, тому не підлягає зміні. Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченим не оспорюється.

Всі апеляційні доводи обвинуваченого про суворість покарання та його невідповідність ступеню тяжкості скоєного злочину та даним про особу винного, колегія суддів визнає необґрунтованими.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд, згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі обставини, які наведені у вироку, зокрема його стан здоров`я, сприяння слідству, розкаяння, що стало підставою для призначення йому мінімального строку позбавлення волі.

Разом з тим, суд належно врахував те, що він раніше неодноразово судимий за корисливі злочини (а.с. 39-75) і знову вчинив умисне аналогічне кримінальне правопорушення, тому обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд визнав рецидив злочинів.

При цьому суд обґрунтовано погодився з висновком органу пробації, згідно з яким ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб - високий, тому орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства (а.с. 18-19).

При спростуванні апеляційних доводів апелянта про суворість покарання, колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України важливою складовою інституту покарання є не лише запобігання вчинення нового злочину засудженим, але й іншими особами.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до переконання, що призначене обвинуваченому покарання є законним й справедливим і не підлягає пом`якшенню із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, для застосування яких немає правових підстав.

Посилання апелянта на стан здоров`я за наведених вище обставин не може бути підставою для пом`якшення покарання, оскільки суд врахував ці дані. Якщо ж на стадії виконання вироку у передбаченому законом порядку буде визнано, що він не може відбувати покарання у виді позбавлення волі, то його можуть звільнити від його подальшого відбування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 немає, тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Долинського районного суду від 2.03.2021 року щодо нього без змін.
Ухвала вступає в силу з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4