Справа № 639/664/21
Провадження № 1-кп/639/249/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання по кримінальному провадженню №639/664/21 (в ЄРДР №0000962 від 07.05.2020р.) про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, заміжньої, з середньою освітою, не працюючої, раніше судимої 06 листопада 2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
законний представник ОСОБА_6 ,
законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи засудженою 06.11.2018 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 296 та ч. 2 ст. 345 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробувальним терміном 2 роки, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку законом судимість, у період іспитового терміну, являючись особою раніше судимою за хуліганство, вчинила суспільно небезпечне діянняза наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 06.05.2020 приблизно о 18 годині 50 хвилин, перебуваючи в торгівельному залі магазину «АТБ-маркет», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 106, помітила раніше їй незнайому малолітню ОСОБА_8 , 2016 року народження, яка проходила між рядами у відділу продовольчих товарів та йшла при цьому позаду своєї матері, ОСОБА_9 , тримаючись за руку останньої.

В цей час ОСОБА_3 , грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи особливу зухвалість та винятковий цинізм, нехтуючи тією обставиною, що перед нею малолітня дитина, зненацька та безпричинно нанесла один удар правою ногою в ділянку сідниць малолітньої ОСОБА_8 , завдавши фізичного болю, та, схопивши лівою рукою ОСОБА_8 за обличчя, силою штовхнула її назад, внаслідок чого потерпіла впала на підлогу, зазнавши фізичного болю та тілесних ушкоджень.

Після цього ОСОБА_3 припинила свої протиправні дії на вимогу ОСОБА_9 , матері малолітньої потерпілої, яка заступилася за свою дитину.

В результаті вказаних дій ОСОБА_3 завдала малолітній потерпілій ОСОБА_8 побої в ділянці обличчя і сідниць, а також спричинила наступні тілесні ушкодження: садна на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів.

ОСОБА_3 під час судового розгляду показала, що знаходилась в магазині «АТБ» та в неї рефлекторно випрямилась нога, в результаті чого вона вдарила дівчинку, але вона не пам`ятає, щоб хопала її за обличчя. У неї бувають провали в пам`яті. Після відтворення в судовому засіданні відеозапису з камери внутрішнього відеоспостереження, розташованої в торгівельному залі магазину «АТБ-маркет», на якому зафіксовано момент спричинення тілесних ушкоджень малолітній особі, ОСОБА_3 пояснила, що пригадала вказані події та підтвердила, що на відеозаписі зображена вона.
ОСОБА_3 , її захисник та законний представник проти застосування відносно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом заперечували, просили відмовити в задоволенні клопотання. При цьому захисник та законний представник посилались на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.12.2020р. відносно ОСОБА_3 вже застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, та на їх переконання даний вид примусових заходів медичного характеру є достатнім для запобігання вчиненню нею нових суспільно небезпечних діянь.

Окрім показань ОСОБА_3 , вчинення нею відповідного суспільно небезпечного діяння також підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами:

Заявою від 06.05.2020р., в якій ОСОБА_9 просила Новобаварський ВП ГУНП в Харківській області вжити заходи до ОСОБА_3 , яка 06.05.2020р. в магазині «АТБ» за адресою: АДРЕСА_2 вдарила її доньку по обличчю, внаслідок чого вона впала.
(т. 2 а.с. 4)

Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка будучи допитаною в судовому засіданні показала, що в травні 2020 року, точну дату вона не пам`ятає, вони разом з чоловіком та їх донькою пішли в магазин «АТБ», розташований біля заводу «Шевченко». Вона з донькою зайшла в приміщення магазину, а чоловік залишився у передбаннику. Коли вони були на касовій зоні, щоб розрахуватися за покупки, донька захотіла сирок. Вони пішли у відповідний відділ крізь стелажи з алкоголем. Там вона побачила ОСОБА_3 . Тоді вона взяла доньку за руку. Донька йшла трохи позаду неї. Проходячи повз ОСОБА_3 , вона відчула як рука доньки висмикнулась з її руки, озернулась та побачила, що її донька падає на підлогу, в неї пішла кров з носа, після чого дитина заплакала. Вона схопила доньку та побігла. При цьому ОСОБА_3 була в стані алкогольного сп`яніння, вела себе неадекватно та висловлювалась нецензурною лайкою.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.12.2020р. за участі свідка ОСОБА_9 , в ході проведення якого остання упізнала ОСОБА_3 як особу, яка 06.05.2020р. приблизно о 18:50 год., перебуваючи в приміщенні «АТБ-маркет» за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 106, спричинила тілесні ушкодження її донці ОСОБА_8 , 2016 року народження.
(т. 2 а.с. 49-51)

Показаннями ОСОБА_7 , який пояснив суду, що ОСОБА_3 знає в обличчя, вона часто нападає на дітей, тримає весь район в страху, проте не всі звертаються до поліції. В день подій, в травні 2020р., точну дату він не пам`ятає, у вечорі, він разом з дружиною ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_8 , 2016 року народження, пішли в магазин «АТБ». Оскільки в нього не було захисної маски, то він в приміщення магазину не зайшов, а залишився чекати біля входу в магазин. Повз нього пройшла ОСОБА_3 , тому він насторожився та почав спостерігати, що відбувається всередині. Самого нападу на дитину він не бачив, але через незначний проміжок часу побачив як дружина вибігла за прилавку. Вона була схвильована. Тоді він побіг в магазин, та крізь касову зону підбіг до дружини. При цьому він побачив, що у його доньки були садна і подряпини на обличчі та кров на носі. Також він побачив ОСОБА_3 , яка вела себе неадекватно та знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. Зі слів дружини йому стало відомо, що ОСОБА_3 вдарила їх доньку один раз та схопила рукою за обличчя.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.12.2020р. за участі ОСОБА_7 , в ході проведення якого останній упізнав ОСОБА_3 як особу, яка 06.05.2020р. приблизно о 18:50 год., перебуваючи в приміщенні «АТБ-маркет» за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 106, спричинила тілесні ушкодження його донці ОСОБА_8 , 2016 року народження.
(т. 2 а.с. 55-57)

Відтвореним в судовому засіданні відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої в приміщенні магазину «АТБ» за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 106, на якому зафіксовано (початок запису 05.06.2020р. 18:57:40) приміщення супермаркету, стелажі з товаром. Між стелажами проходить жінка з малолітньою дитиною. В цей час жінка йде попереду, дитина йде за нею, тримаючи жінку за руку.В момент, коли дитина проходить повз жінку, яка зовнішньо схожа на ОСОБА_3 , остання наносить один удар правою ногою в ділянку сідниць дитини, та схопивши за обличчя лівою рукою штовхає дитину назад проти напрямку її руху, внаслідок чого дитина падає на підлогу. Мати дівчинки звертається до жінки, після чого вони уходить за межі видимості камери відеоспостереження, а жінка залишається стояти на місці.
Диск з вказаним відеозаписом отримано в порядку ст. 93 КПК України та постановою слідчого від 07.05.2020р. визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.
(т. 2 а.с. 11-13, 15)

Висновком судово-медичної експертизи №09-1616/2020 від 08.05.2020р., відповідно до якого у ОСОБА_8 мали місце садна на обличчі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання та могли бути отримані за 1-3 доби до проведення експертизи. За ступенем тяжкості садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів.
(т. 2 а.с. 22)

Вироком Жовтневого районним судом м. Харкова від 06.11.2018р., яким ОСОБА_3 було засуджено за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки. З ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2020р. вбачається, що ОСОБА_3 на теперішній час перебуває на обліку у Новобаварському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області.
(т. 2 а.с. 94-96)

Належність, допустимість та достовірність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, у зв`язку з чим суд їх прийняв, та вважає такими, що є достатніми для належної правової оцінки дій ОСОБА_3 .

Допитавши ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_9 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , дослідивши, оцінивши та перевіривши інші вищенаведені зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що відповідні час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 є доведеними.

Отже, ОСОБА_3 скоєно суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене особою, раніше судимою за хуліганство.

При цьому згідно висновку судово-психіатричної експертизи №611 від 10.12.2020р. ОСОБА_3 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_3 перебувала у стані вищезазначеного хронічного психічного захворювання. Не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_3 відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
(т. 2 а.с. 79-82)

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За змістом ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до неї покарання, а тому відносно неї слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Види примусових заходів медичного характеру визначені ст. 94 КК України.
Так, відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, зокрема, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»)

Вирішуючи відповідне питання, суд відзначає, що з висновку судово-психіатричної експертизи №611 від 10.12.2020р. вбачається, що при визначенні виду примусових заходів медичного характеру, застосування якого потребує ОСОБА_3 було враховано: її малопродуктивний контакт, специфічні структурно-логічні порушення мислення у вигляді непослідовності, паралогічності, різноплановості, схильності до резонерства, своєрідність суджень, порушення в емоційно-вольовій сфері з неадекватністю поведінкових та емоційних реакцій зі схильністю до алкоголізації, наростанням соціальної дезадаптації, відсутність критики до свого стану та ситуації, яка склалася.

Крім того, як вбачається з ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.12.2020р. по справі №639/5458/18, якою до ОСОБА_3 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку та обставин, встановлених під час даного судового розгляду, ОСОБА_3 схильна до вчинення суспільно небезпечних діянь стосовно дітей, внаслідок чого, окрім порушення громадського порядку, також спричиняється шкода фізичному та психологічному здоров`ю, зокрема, малолітніх дітей.

Тому, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи, психічного стану та тяжкості захворювання ОСОБА_3 , характеру скоєного нею, суд дійшов висновку, що її лікування та запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь неможливе шляхом застосування іншого (більш м`якого) виду примусових заходів медичного характеру, ніж госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, що забезпечить відповідний баланс між правами ОСОБА_3 та інтересами суспільства.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 362, 369-372, 376, 503, 505, 512, 513, 516 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Речовий доказ DVD-R диск «Nanotex» з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження. (т. 2 а.с. 13, 15)
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1