Київський апеляційний суд
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року у кримінальному провадженні № 0009535 від 13 жовтня 2018 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27 травня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 115 КК України до 11 (одинадцяти) років позбавлення волі,

22 березня 2017 року звільненого по відбуттю строку покарання,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Провадження № 11-кп/824/665/2021
Єдиний унікальний № 752/27271/18
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_9
Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття ОСОБА_10 покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 13 жовтня 2018 року по 04 травня 2020 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Судом першої інстанції вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, 12 жовтня 2018 року о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_11 умисно, з метою заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю останнього, кулаками наніс йому численні (не менше 12) удари по голові та обличчю, спричинивши закриту черепно-мозкову травму з множинними саднами, синцями, забійними ранами на голові (обличчі та волосяній частині), крововиливами у м`які тканини волосяної частини голови та під оболонки і у шлуночки головного мозку, з розвитком набряку-набухання головного мозку, які у сукупності мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких настала смерть ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить обвинувальний вирок відносно нього скасувати та виправдати у зв`язку із тим, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

При цьому обвинувачений вказує про те, що суд не взяв до уваги його показання в судовому засіданні стосовно непричетності до скоєного злочину відносно діда ОСОБА_11 , натомість обґрунтував обвинувальний вирок лише відеозаписом проведення слідчого експерименту, який є недопустимим доказом, оскільки під тиском оперативних працівників поліції, які погрожували завдати шкоди його цивільній дружині, він обмовив себе у вчиненні злочину та відмовився від захисника.

Також ОСОБА_5 зазначає про те, що суд першої інстанції не встановив його мотиву, мети та умислу на вчинення злочину відносно діда, який в дійсності був для нього найближчою і найріднішою людиною, завжди йому допомагав, та з яким він, обвинувачений, не конфліктував.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 в суді та вичерпанням можливості їх отримати.

Захисник зазначає про те, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не відповідають тим доказам, які були досліджені в судовому засіданні, та ґрунтуються на припущеннях, виходячи з такого:

- згідно з показаннями в суді єдиного свідка ОСОБА_12 , він бачив лише те, що обвинувачений йшов в сторону під`їзду, де мешкав. Тобто свідок не був безпосереднім очевидцем того, що ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_11 ;

- як показав обвинувачений в суді, під час проведення слідчого експерименту 13 жовтня 2018 року він вимушено обмовив себе у вчиненні злочину, оскільки працівники поліції погрожували йому в`язницею та пообіцяли статус свідка, а не обвинуваченого в справі, за умови, якщо він погодиться на цю слідчу дію. Також ОСОБА_5 змусили відмовитися від участі захисника на слідчому експерименті, та під час його проведення діями обвинуваченого зі сторони керував оперативний працівник поліції, оскільки ОСОБА_5 не був обізнаний про обставини перебігу подій злочину відносно потерпілого в квартирі;

- відповідно до висновків експертів № 384ц від 04 грудня 2018 року та № 367 від 29 листопада 2018 року, на ланцюжку і джинсових брюках ОСОБА_5 виявлена кров, яка може походити від потерпілого. Однак, обвинувачений в суді показав, що він, вранці 13 жовтня 2018 року, виявивши лежачого в квартирі ОСОБА_11 та спочатку не зрозумівши, що той мертвий, намагався надати йому першу медичну допомогу, зробити масаж серця і штучне дихання. В цей момент ОСОБА_5 міг забруднити кров`ю потерпілого свій ланцюжок чи одяг. При цьому захист звертає увагу, що саме ОСОБА_5 викликав швидку медичну допомогу і працівників поліції;

- в справі відсутні відомості, які б свідчили про те, що, прибувши на місце події, працівники поліції помітили у ОСОБА_5 які-небудь тілесні ушкодження, в тому числі на руках, чи плями крові на його тілі.

З огляду на викладене, захисник вважає, що сторона обвинувачення не довела в суді обвинувачення ОСОБА_5 в умисному нанесенні ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило його смерть, а протилежні висновки суду є припущеннями і вирок ухвалений з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від інших учасників судового розгляду апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не надійшли.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи і вимоги своїх апеляційних скарг та просили їх задовольнити, пояснення прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вважали обвинувальний вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши за клопотанням сторони захисту протокол проведення слідчого експерименту від 13 жовтня 2018 року та долучений до нього відеозапис, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

За правилами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За результатами перевірки доводів апеляційних скарг сторони захисту колегією суддів встановлено, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 наведеним вимогам закону відповідає, висновки суду про доведеність пред`явленого йому обвинувачення в умисному нанесенні ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, які є належними, допустимим і достатніми у своєму взаємозв`язку.

При цьому матеріалами справи підтверджується, що при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності переконливості перед судом, і з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для прийняття правильного рішення.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 своєї винуватості у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та показав, що після звільнення з місць позбавлення волі він деякий час проживав разом з дідом ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 .

У день події, 12 жовтня 2018 року, ввечері він разом з ОСОБА_12 вживали алкогольні напої на дитячому майданчику у їхньому дворі, після чого розійшлися і він направився до себе додому. Точної години, коли він йшов додому не пам`ятав, але вказав, що на вулиці було вже темно. Проте, ОСОБА_11 не впустив його до квартири, оскільки побачив, що він нетверезий. При цьому дід відчинив лише дерев`яні двері до квартири, а металеву решітку залишив зачиненою. Самостійно двері він відчинити не міг тому, що у нього не було ключів. Він не став наполягати його впустити до квартири та пішов і заночував на вулиці в сусідньому дворі. Там його ніхто не бачив.

Наступного дня, 13 жовтня 2018 року, вранці приблизно о 09 годині він прийшов до квартири та побачив, що обоє дверей відчинені. Зайшовши до квартири, в кімнаті виявив діда ОСОБА_11 , який стояв на колінах на підлозі, впершись грудями і головою в диван. Він підтягнув його та поклав на спину на диван. Спочатку йому здалося, що дід дихає та він робив йому штучне дихання. Потім зрозумів, що ОСОБА_11 мертвий і викликав швидку медичну допомогу та поліцію.

Коли приїхала поліція, він одразу заперечував свою причетність до скоєного, однак був затриманий цього ж дня. Йому призначили захисника, але той не виконував покладені на нього обов`язки. Оперативні співробітники поліції почали на нього тиснути, погрожували, що завдадуть шкоди його цивільній дружині. Він, сприйнявши ці погрози реально, відмовився від захисника і надав показання, в яких обмовив себе та зізнався у вчиненні злочину. Після цього з ним було проведено слідчий експеримент.

Наявність на його одягу та ланцюжку крові діда пояснив тим, що вона могла з`явитися від того, що він оглядав ОСОБА_11 та підіймав з підлоги на диван. Обвинувачений підтвердив наявність у нього на час події ушкодження на середньому пальці правої руки (т. 2 а.п. 123-124).

На противагу такій позиції обвинуваченого ОСОБА_5 стосовно непричетності до скоєного відносно ОСОБА_11 злочину, суд першої інстанції на її спростування належним чином проаналізував та оцінив у вироку наступні докази:

- протокол огляду місця події від 13 жовтня 2018 року з фототаблицею до нього. Згідно з цим протоколом в період часу з 10 години 35 хвилин до 12 години 38 хвилин слідчим в присутності двох понятих і ОСОБА_5 проведено огляд приміщення квартири АДРЕСА_2 . В ході огляду в одній з кімнат квартири на дивані виявлено труп чоловіка приблизно 80-ти років в положенні лежачі на спині, який одягнений в спідню білизну, носки і штани, торс оголений. Нігті на руках трупа синюватого відтінку на кінцівках, на грудях зверху сформовані трупні плями, обличчя синюшно-червоного кольору. На правому віці наявне ушкодження, праве вухо синього кольору, лобова зона, підборіддя, праве око зі скронею і верхня губа при візуальному огляді виглядають забитими, на ніздрях розрив, по всьому обличчю потьоки речовини бурого кольору.

Поряд з трупом на простирадлі виявлено потьоки речовини бурого кольору в різних місцях. Також плями та потьоки речовини бурого кольору виявлені на підлозі поруч з диваном по праву сторону від нього, що займають приблизно 1,5 кв.м., по ліву сторону від дивану біля тумбочки розміром приблизно 15х7 сантиметрів, на вхідних дверях в коридорі довжиною приблизно 10 сантиметрів та декілька крапель біля них. Біля меблів, що перед диваном, на підлозі лежить светр. Обстановка в інших приміщеннях квартири не порушена.

Під час огляду вилучено: змиви речовини бурого кольору з підлоги біля дивану та з холодильника на кухні; змиви з рук трупа і ОСОБА_5 ; змив з грудної частини тіла ОСОБА_5 ; светр, штани і футболку в плямах речовини бурого кольору, які знаходились в кімнаті з трупом; ланцюжок з хрестом та джинси з плямами речовини бурого кольору, які добровільно видав ОСОБА_5 ; з кухні мобільний телефон Nokia з зарядним пристроєм, штани по типу джинси вологі темно-синього кольору (т. 1 а.п. 208-219);

- протокол огляду трупа ОСОБА_11 від 13 жовтня 2018 року, проведеного за участю спеціаліста з 10 години 40 хвилин до 12 години 20 хвилин, з фототаблицею до нього. За даними протоколу, труп теплий на дотик в усіх ділянках тіла, трупне заклякання добре виражене в усіх групах м`язів, трупні плями багряно-фіолетового кольору, при дозованому натисканні на них бліднуть та відновлюють своє забарвлення через 2 хвилини (час: 11 година 20 хвилин). Шкіра обличчя трупа вкрита підсохлою кров`ю, в отворах носу підсохла кров. Наявні ушкодження на лобі по центру трохи вище міжбрівної ділянки, синці на повіках обох очей та на підборідді, крововиливи на губах та під кон`юнктивою правого ока з зовнішнього його кута, рани на верхньому повіці правого ока та на спинці носа (т. 1 а.п. 221-229);

- висновок експерта № 245/3394 від 12 грудня 2018 року про те, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 виявлені наступні ушкодження:

а) закрита черепно-мозкова травма (внутрішньочерепна травма) крововилив в ділянці лівого тім`яного бугра, садно в лобній ділянці по центру захоплюючи голівки брів та спинку носа, крововилив на верхній та нижній повіці правого ока з дрібними саднами на його фоні, синець на верхній повіці лівого ока, забійна рана справа нижче хвоста правої брови, крововилив в правій лобно-скроневій ділянці захоплюючи праву вушну раковину, садно на крилах носа захоплюючи кінчик, на фоні його в середній частині забійна рана, крововиливи на верхній та нижній губі, синець в ділянці дуги нижньої щелепи праворуч; крововиливи у м`які покриви голови в лівій тім`яній ділянці, в лобній ділянці по центру з розповсюдженням вліво, в правій лобно-скроневій ділянці; ушкодження хрящів носа по типу їх відділення від кісткової частини; розповсюджені крововиливи під м`яку мозкову оболонку по опуклій поверхні тім`яно-потиличної ділянки справа, по випуклій поверхні скроневої ділянки справа, по випуклій лобній ділянці праворуч захоплюючи полюс та її медіальну ділянку, по випуклій поверхні лівої тім`яно-скроневої ділянки, на полюсі лівої лобної ділянки; крововилив у шлуночки мозку;

б) локальні переломи 6-7 лівих ребер по середньо-ключичної лінії та 8-10 ребер по передній пахвовій лінії;

в) синці в ділянці п`ястка та фаланги відповідно до першого пальця по тильній поверхні в кількості трьох, синець в ділянці основної фаланги третього пальця по тильній поверхні, крововиливи на передній поверхні грудей у двох ділянках верхня третина грудини та нижні ребра зліва.

Смерть ОСОБА_11 настала від закритої черепно-мозкової травми (внутрішньочерепної травми) з множинним саднами, синцями, забійними ранами на голові (обличчя та волосяна частина), крововиливами у м`які тканини волосяної частини голови, крововиливами під оболонки та у шлуночки головного мозку, з розвитком набряку-набухання головного мозку. Дана травма утворилась від дії тупих предметів. Характер ушкоджень на м`яких покривах голови (також кістки та хрящі носа), оболонок головного мозку свідчать про утворення її від множинних ударів тупим предметом з обмеженою поверхнею контакту (ймовірніше рукою) в ділянку обличчя та волосяної частини голови у кількості не менш як 12 (дванадцять), з коротким проміжком часу між нанесенням ушкоджень в ділянку голови.

Між наявною черепно-мозковою травмою та настанням смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Всі виявлені ушкодження в ділянці голови складають комплекс закритої черепно-мозкової травми (ушкодження м`яких тканин голови, кісток обличчя, оболонок головного мозку), що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя.

Наявні переломи 6-7 лівих ребер та 8-10 лівих ребер, дві ділянки крововиливів у м`які покриви грудей верхня третина грудини та нижні ребра зліва, утворились незадовго до настання смерті від дії тупого предмету, характер цих ушкоджень свідчить про утворення їх від не менш як 4 (чотирьох) ударів тупим предметом з обмеженою поверхнею контакту. Наявні переломи ребер мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Виявлені при судово-медичному дослідженні синці на тильній поверхні правої кисті утворились незадовго до настання смерті від дії тупого предмету і можуть свідчити про захист потерпілим від ударів, що йому наносились тупим предметом. Вони мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Зовнішній вигляд ушкоджень, ступінь розвитку клітинної реакції в ділянці ушкоджень (за даними судово-гістологічного дослідження) вказують на утворення їх у короткий проміжок часу, приблизно за 30-40 хвилин 1 годину-1 годину 30 хвилин до настання смерті.

Ступінь розвитку трупних явищ, відмічених при судово-медичному дослідженні трупа у морзі (труп значно охолоджений; трупне заклякання визначається та добре виражене в усіх звичайно досліджуваних групах м`язів; трупні плями рясні, темно-фіолетові, вогнищево червоно-фіолетові, вбачаються на задній та частково бокових поверхнях тіла, при дозованому триразовому натисканні на них (11 година 40 хвилин 14 жовтня 2018 року) частково бліднуть та не відновлюють своє забарвлення протягом 25 хвилин, на передній поверхні грудей вогнищеві фіолетового кольору; гнильні зміни не виражені на шкіряних покривах), може відповідати давності настання смерті приблизно за 24-36 годин до вказаного часу.

Кров трупа ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В.

При судово-токсикологічному дослідженні в крові від трупа ОСОБА_11 знайдено етиловий спирт в концентрації 1,97 проміле, що відповідає середньому ступнею алкогольного сп`яніння (т. 1 а.п. 230-232);

- протокол слідчого експерименту, проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_5 13 жовтня 2018 року з 19 години 16 хвилин до 19 години 27 хвилин. Згідно з протоколом ОСОБА_5 в присутності понятих ОСОБА_13 і ОСОБА_12 відтворив в приміщенні однієї з кімнат квартири події, які сталися ввечері 12 жовтня 2018 року, вказав місце знаходження своє і на прикладі статиста потерпілого ОСОБА_11 , напрямок та механізм нанесенням ним ударів потерпілому, пояснив свої подальші дії до ранку наступного дня (т. 2 а.п. 38-41);

- відтворений в судовому засіданні відеозапис проведення даного слідчого експерименту, відповідно до якого ОСОБА_5 показав, що ввечері 12 жовтня 2018 року у нього стався конфлікт з дідом ОСОБА_11 , оскільки тому не сподобалось, що він прийшов додому в нетверезому стані. Дід почав сваритися на нього, він не відреагував та пішов до кімнати. Тоді ОСОБА_11 схопив його за руку, намагаючись розвернути обличчям до себе, і він, подумавши, що зараз буде конфлікт, взяв потерпілого за кофту, зірвав її, кинув в сторону та вдарив його правою рукою декілька разів в обличчя. Від ударів дід присів на диван. Він одягнувся і вийшов з квартири, направився у двір, де на лавочці пробув до ранку наступного дня. Після цього, повернувшись додому вранці, побачив, що дід лежить на животі на підлозі, впершись головою в диван. Він його одразу підняв, перевернув на спину, почав прощупувати пульс, але ознак життя у нього вже не було. Далі він зателефонував спочатку дружині і адвокату, потім викликав швидку і поліцію.

В квартирі ОСОБА_5 показав, в якій з кімнат відбулися події, де саме, вказав своє місцезнаходження при цьому та на прикладі статиста місцезнаходження ОСОБА_11 , механізм, напрямок та локалізацію нанесення ним ударів потерпілому (т. 2 а.п. 43);

- показання свідка ОСОБА_12 в суді, згідно з якими ввечері 12 жовтня 2018 року він разом з обвинуваченим, який був йому мало знайомим, протягом години вживали алкогольні напої на дитячому майданчику у дворі будинку, де він, свідок, працює двірником. ОСОБА_5 розповів йому про свої проблеми на роботі, про свою сім`ю. Після цього приблизно о 20-21 годині вони розійшлися, при чому обвинувачений пішов до свого під`їзду, був у стані сп`яніння, однак йшов самостійно.

Свідок ОСОБА_12 , який також був понятим під час проведення 13 жовтня 2018 року слідчого експерименту з ОСОБА_5 , не повідомив суду фактів, які б вказували про те, що на обвинуваченого чинився тиск під час цієї слідчої дії (т. 2 а.п. 71-72);

- роздруківку результатів приладу «Драгер» від 13 жовтня 2018 року о 13 годині 43 хвилини, згідно з якою вміст алкоголю у видихуваному ОСОБА_5 повітрі становить 0,29 проміле (т. 2 а.п. 42).

Також на підтвердження обставин скоєння ОСОБА_5 злочину відносно потерпілого ОСОБА_11 суд першої інстанції у вироку послався на висновки експертів, об`єктами дослідження яких були вилучені з квартири під час огляду місця події 13 жовтня 2018 року предмети, а саме на:

- висновок експерта № 373 від 27 листопада 2018 року, відповідно до якого кров підозрюваного ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В.

На наданому на дослідження змиві речовини бурого кольору з підлоги виявлена кров людини, яка може походити від ОСОБА_5 . Даних про можливе походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_11 дослідженням не отримано (т. 1 а.п. 234-238);

- висновок експерта № 374 від 29 листопада 2018 року про те, що у змиві з холодильника знайдена кров людини, яка могла походити від ОСОБА_5 та не могла походити від потерпілого ОСОБА_11 (т. 1 а.п. 257-261);

- висновок експерта № 384ц від 04 грудня 2018 року, відповідно до якого при судово-цитологічному дослідженні ланцюжка та хрестика ОСОБА_5 виявлена кров особи чоловічої статі, яка може походити від потерпілого ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_5 (т. 1 а.п. 239-243);

- висновок експерта № 520 від 24 грудня 2018 року, згідно з яким генетичні ознаки крові, виявлені на даному ланцюжку та хрестику, по всіх досліджуваних локусах ДНК ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_11 . Кров в даних об`єктах, ймовірно, походить від ОСОБА_11 (т. 2 а.п. 19-21);

- висновок експерта № 367 від 29 листопада 2018 року про те, що на наданих на експертизу джинсових брюках ОСОБА_5 , знайдені плями крові людини, яка в одних місцях (об. № № 2, 4, 5, 6, 7) може походити від потерпілого ОСОБА_11 без виключення можливості домішки крові підозрюваного, а в інших місцях (об. № № 1, 3, 8) лише від підозрюваного ОСОБА_5 (т. 1 а.п. 244-249);

- висновок експерта № 519 від 24 грудня 2018 року, за даними якого генетичні ознаки крові, виявленої на фрагменті джинсових брюк ОСОБА_5 (у попередньому висновку № 367 фрагмент позначений, як об. № 5), по всіх досліджуваних локусах ДНК ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_11 . Кров в даному об`єкті, ймовірно, походить від ОСОБА_11 (т. 2 а.п. 22-24);

- висновок експерта № 370 від 30 листопада 2018 року, згідно з яким на наданому на експертизу фрагменті марлі зі змивом речовини бурого кольору з грудної частини підозрюваного ОСОБА_5 знайдена кров людини, яка, при умові походження від однієї особи, може походити від потерпілого ОСОБА_11 . Можливість домішки крові підозрюваного ОСОБА_5 не виключається (т. 2 а.п. 1-5);

- висновок експерта № 369 від 12 грудня 2018 року, за даними якого на наданих на дослідження футболці та штанах з трупа ОСОБА_11 , виявлені плями крові людини, яка в одних місцях може походити від потерпілого ОСОБА_11 без виключення можливості домішки крові підозрюваного ОСОБА_5 , а в інших місцях лише від підозрюваного ОСОБА_5 (т. 2 а.п. 6-13);

- висновок експерта № 368 від 29 листопада 2018 року про те, що на наданому на експертизу светрі виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_11 . Можливість домішки в даних слідах крові підозрюваного ОСОБА_5 не виключається (т. 2 а.п. 14-18);

- висновок експерта № 372 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якого на наданих на дослідження двох марлевих тампонах зі змивами з рук трупа ОСОБА_11 виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_11 . Можливість домішки крові підозрюваного ОСОБА_5 не виключається (т. 1 а.п. 250-254);

- висновок експерта № 371 від 09 листопада 2018 року про те, що на наданих на експертизу двох фрагментах марлі зі змивами з рук підозрюваного ОСОБА_5 кров методом висхідної тонкошарової хроматографії не виявлена (т. 1 а.п. 255-256).

Оцінивши наведені докази у кримінальному провадженні в аспекті вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони у сукупності та взаємозв`язку доповнюють один одного і переконливо доводять винуватість ОСОБА_5 в умисному нанесенні ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило його смерть, чому у вироку наведені належні мотиви.

При цьому, спростовуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні про те, що ввечері 12 жовтня 2018 року ОСОБА_11 не впустив його до квартири і він ночував на вулиці, після чого повернувся додому лише зранку 13 жовтня 2018 року та виявив потерпілого вже мертвим, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги зафіксовані протоколом і відеозаписом відомості слідчого експерименту, проведеного з ОСОБА_5 13 жовтня 2018 року, в ході якого він відтворив обставини нанесення потерпілому ударів кулаком в обличчя ввечері 12 жовтня 2018 року, оскільки вони підтверджуються та взаємоузгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, а саме протоколами огляду місця події і трупа ОСОБА_11 від 13 жовтня 2018 року, рядом проведених у справі експертиз, показаннями в суді свідка ОСОБА_12 .

Протокол огляду місця події і трупа ОСОБА_11 від 13 жовтня 2018 року та зафіксовані у них відомості, висновок експерта за результатами дослідження трупа потерпілого № 245/3394 від 12 грудня 2018 року, інші проведені у кримінальному провадженні експертизи, об`єктами дослідження яких були вилучені під час огляду місця події змиви крові, одяг потерпілого і обвинуваченого та ланцюжок з хрестиком ОСОБА_5 , правдивість показань свідка ОСОБА_12 в суді стороною захисту в апеляційних скаргах фактично не оспорюються. Не ставили під сумнів належність, допустимість і достовірність цих доказів обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_14 та в подальшому ОСОБА_6 і в суді першої інстанції.

Доводи захисту в апеляційних скаргах, які також були предметом перевірки та оцінки в суді першої інстанції, про те, що слідчий експеримент від 13 жовтня 2018 року проведений з порушенням права ОСОБА_5 на захист, що показання під час цієї слідчої дії є неправдивими і надані ним під тиском працівників поліції, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в матеріалах кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження за клопотанням захисника ОСОБА_6 колегією суддів досліджено відеозапис проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 13 жовтня 2018 року. Як вбачається з даного відеозапису, перед початком цієї слідчої дії слідчий в присутності двох понятих роз`яснив належні ОСОБА_5 права, в тому числі на правову допомогу захисника, відмовитися від слідчого експерименту і не надавати стосовно себе показання (т. 2 а.п. 43). Проте, обвинувачений від участі захисника на слідчому експерименті відмовився, про що в матеріалах справи міститься його письмова заява від 13 жовтня 2018 року (т. 2 а.п. 29).

Виходячи із регламентованих ст. 52 КПК України вимог, участь захисника у даному кримінальному провадженні не є обов`язковою. Тому добровільна відмова ОСОБА_5 від захисника для проведення окремої процесуальної дії слідчого експерименту, метою якого була перевірка та уточнення раніше наданих ним показань, не свідчить про порушення його права на захист, яке б тягло за собою визнання цього доказу недопустимим відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України.

Разом із цим, на відеозаписі слідчого експерименту видно, що ОСОБА_5 самостійно, добровільно і послідовно відтворив обставини перебігу подій з вечора 12 жовтня 2018 року до ранку наступного дня. Зокрема, розповів, що коли він повернувся додому ввечері 12 жовтня 2018 року у стані алкогольного сп`яніння, то ОСОБА_11 почав на нього сваритися, у зв`язку із чим він, зрозумівши, що назріває конфлікт, схопив потерпілого за светр, зірвав його, кинув в сторону та наніс йому кулаком правої руки удари в область обличчя, від яких ОСОБА_11 присів на ліжко. Після цього він пішов з квартири та повернувся лише вранці 13 жовтня 2018 року і виявив потерпілого вже мертвим.

При цьому, в приміщенні квартири ОСОБА_5 показав, в якій з кімнат і де саме відбувалися події з потерпілим, вказавши своє місце знаходження і ОСОБА_11 на прикладі статиста, а також напрямок, механізм та локалізацію нанесення ним ударів потерпілому.

Також на відеозаписі видно наявне у ОСОБА_5 ушкодження шкірного покриву на п`ясних кістках правої руки (т. 2 а.п. 43).

Всупереч твердженням захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі стосовно того, що ОСОБА_5 в ході слідчого експерименту не був обізнаний про обставини скоєного відносно ОСОБА_11 злочину, з відеозапису не вбачається, щоб обвинуваченому хтось підказував, що потрібно говорити, чи керував його діями зі сторони або здійснював на нього тиск.

Показання в суді свідка ОСОБА_12 , який був понятим під час проведення із ОСОБА_5 слідчого експерименту, також не містять відомостей, які б свідчили про ознаки вчинення на обвинуваченого впливу чи тиску з боку працівників поліції в ході цієї слідчої дії (т. 2 а.п. 71-72). Правдивість показань свідка ОСОБА_12 в суді, який був приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, стороною захисту в судах першої та апеляційної інстанції не оспорювалася, і колегією суддів не встановлено підстав ставити їх під сумнів.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що, будучи забезпечений на досудовому розслідуванні захисником професійним адвокатом ОСОБА_14 , який також брав участь під час судового розгляду справи, ні обвинувачений, ні його захисник не зверталися до відповідних органів зі скаргами про здійснення працівниками поліції тиску на ОСОБА_5 , внаслідок якого він вимушений був себе оговорити, зізнатися у вчиненні злочину та відмовитися від участі захисника на слідчому експерименті.

Водночас, висуваючи такі доводи вже в судах, сторона захисту не змогла повідомити, хто саме застосував до ОСОБА_5 такі недозволені методи слідства, щоб перевірити ці відомості, як і не вбачала необхідності заявити клопотання про допит як свідка цивільної дружини обвинуваченого, якій, за твердженням апелянтів, співробітники поліції начебто погрожували завдати шкоду. При цьому, голослівними видаються посилання ОСОБА_5 про наявність у нього цивільної дружини взагалі, виходячи з його ж показань в суді, згідно з якими вони проживали разом з дідом ОСОБА_11 удвох.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає об`єктивного підтвердження доводів сторони захисту про здійснення на ОСОБА_5 тиску під час досудового розслідування, внаслідок якого він відмовився від участі захисника на слідчому експерименті та обмовив себе у вчиненні злочину, та погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно того, що такі твердження обвинуваченого обумовлені виключено обраною ним позицією захисту в суді.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та прав людини і основоположних свобод під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_5 , які б тягнули за собою визнання цього доказу недопустимим відповідно до ст. 87 КПК України, колегією суддів не встановлено. Таким чином, при ухваленні вироку суд обґрунтовано використав отримані в результаті проведеного слідчого експерименту відомості, оскільки вони є допустимими та узгоджуються з іншими доказами в справі.

Доводи захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що протокол слідчого експерименту від 13 жовтня 2018 року, висновки експертів № 384ц від 04 грудня 2018 року та № 367 від 29 листопада 2018 року, показання в суді свідка ОСОБА_12 окремо не свідчать про абсолютну причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину не ґрунтуються на вимогах ч. 1 ст. 94 КПК України, відповідно до яких суд повинен оцінити сукупність належних і допустимих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, відомості слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_5 відтворив обставини, механізм та локалізацію нанесення потерпілому ударів (кулаком правої руки в обличчя) ввечері 12 жовтня 2018 року, та на відеозаписі якого також видно характерне ушкодження шкірного покриву на п`ясних кістках правої руки обвинуваченого (т. 2 а.п. 38-41, 43), підтверджуються та взаємоузгоджуються із даними:

- протоколу огляду трупа ОСОБА_11 , проведеного за участю спеціаліста 13 жовтня 2018 року з 10 години 40 хвилин до 12 години 20 хвилин, яким зафіксовані наявні на ньому тілесні ушкодження в області обличчя, що вкриті на цей час вже підсохлою кров`ю, і сформовані на тілі трупні плями (т. 1 а.п. 221-229), та висновком експерта № 245/3394 від 12 грудня 2018 року, відповідно до якого виявлена у потерпілого закрита черепно-мозкова травма, що призвела до його смерті, утворилась від нанесення в короткий проміжок часу множинних ударів ймовірніше рукою в ділянку обличчя та волосяної частини голови (т. 1 а.п. 230-232);

- рядом висновків експертів, об`єктами дослідження яких були вилучені 13 жовтня 2018 року під час огляду місця події предмети (т. 1 а.п. 208-219), за змістом яких: в квартирі на підлозі біля дивана з трупом ОСОБА_11 та на холодильнику виявлена кров обвинуваченого ОСОБА_5 (висновки № 373 від 27 листопада 2018 року та № 374 від 29 листопада 2018 року (т. 1 а.п. 234-238, 257-261)); на ланцюжку з хрестиком обвинуваченого ОСОБА_5 та на грудній ділянці його тіла виявлена кров потерпілого ОСОБА_11 (висновки № 384ц від 04 грудня 2018 року, № 520 від 24 грудня 2018 року, № 370 від 30 листопада 2018 року (т. 1 а.п. 239-243, т. 2 а.п. 19-21, 1-5)); на джинсових штанах обвинуваченого ОСОБА_5 , на футболці і штанах потерпілого ОСОБА_11 виявлена кров і потерпілого, і обвинуваченого (висновки № 367 від 29 листопада 2018 року, № 519 від 24 грудня 2018 року, № 369 від 12 грудня 2018 року (т. 1 а.п. 244-249, т. 2 а.п. 22-24, 6-13)); виявлена на змивах з рук та на светрі потерпілого ОСОБА_11 його кров може бути з домішками крові обвинуваченого ОСОБА_5 (висновки № 372 від 28 листопада 2018 року, № 368 від 29 листопада 2018 року (т. 1 а.п. 250-254, т. 2 а.п. 14-18)).

В свою чергу, показання свідка ОСОБА_12 про те, що після вживання спиртних напоїв вони з ОСОБА_5 розійшлися приблизно о 20-21 годині 12 жовтня 2018 року, при чому останній направився до свого під`їзду (т. 2 а.п. 71-72), що підтвердив і сам обвинувачений в суді, вказавши, що в цей час він попрямував додому (т. 2 а.п. 72, 123-124), відповідають тому проміжку часу, у який за висновком експерта № 245/3394 від 12 грудня 2018 року потерпілому ОСОБА_11 були нанесені тілесні ушкодження, що призвели до його смерті (за 30-40 хвилин 1 годину-1 годину 30 хвилин до смерті, яка могла настати у вечірній час 12 жовтня 2018 року) (т. 1 а.п. 230-232).

Доводи захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, аналогічні показанням обвинуваченого в суді, про те, що виявлена за висновками експертів № 384ц від 04 грудня 2018 року та № 367 від 29 листопада 2018 року на ланцюжку з хрестиком і штанах ОСОБА_5 кров потерпілого могла з`явитися від того, що обвинувачений, побачивши зранку, приблизно о 09 годині, 13 жовтня 2018 року лежачого на підлозі ОСОБА_11 , підійняв та поклав його на диван, намагався надати першу медичну допомогу і зробити штучне дихання, спростовуються даними протоколу огляду трупа ОСОБА_11 , проведеного в першій половині цього ж дня (з 10 години 40 хвилин до 12 години 20 хвилин), згідно з якими наявні на обличчі ОСОБА_11 ушкодження вкриті на цей час вже підсохлою кров`ю та на його тілі сформовані трупні плями (т. 1 а.п. 221-229), а також висновками експертів № 367 від 29 листопада 2018 року та № 519 від 24 грудня 2018 року, за змістом яких на джинсових штанах ОСОБА_5 виявлено п`ять груп плям з кров`ю потерпілого ОСОБА_11 , які мають різну насиченість, в тому числі хорошу з просоченням та ущільненням тканини (т. 1 а.п. 244-249, т. 2 а.п. 22-24), що не могли утворитися внаслідок забруднення підсохлою кров`ю.

Разом із цим, ОСОБА_5 в судах, хоча і стверджував, що його не було в квартирі з вечора 12 жовтня 2018 року до ранку наступного дня, однак не зміг пояснити походження ушкоджень його правої руки, наявність яких він не заперечував (т. 2 а.п. 124) та які видно на відеозаписі слідчого експерименту станом на 13 жовтня 2018 року, як і те, яким чином плями його крові з`явилися в квартирі на підлозі біля дивана, де був виявлений труп потерпілого, на холодильнику, на штанах і футболці ОСОБА_11 , що вилучені під час огляду місця події 13 жовтня 2018 року та досліджені експертами у висновках № 373 від 27 листопада 2018 року, № 374 від 29 листопада 2018 року, № 369 від 12 грудня 2018 року (т. 1 а.п. 208-219, 234-238, 257-261, т. 2 а.п. 6-13).

Твердження захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що 13 жовтня 2018 року працівники поліції не виявили у ОСОБА_5 ушкоджень та плям крові на ньому та його одязі не відповідають змісту вищенаведених доказів у кримінальному провадженні.

Посилання сторони захисту на те, що саме ОСОБА_5 викликав швидку медичну допомогу і поліцію на місце події та нікуди не тікав до їх приїзду, не спростовують причетність обвинуваченого до вчиненого злочину стосовно ОСОБА_11 , встановлену на підставі сукупності наведених допустимих і достовірних доказів.

Інших доводів в обґрунтування недопустимості чи недостатності зібраних у кримінальному провадженні доказів в апеляційних скаргах сторони захисту не наведено.

Враховуючи викладене, за результатами перевірки доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла переконання про те, що суд першої інстанції дослідив та оцінив всі представлені сторонами докази відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ретельно перевірив позицію сторони захисту, об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які згідно зі ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадження, та які мають істотне значення для його правильного вирішення, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про те, що винуватість ОСОБА_5 в умисному нанесенні ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до його смерті, переконливо та поза розумним сумнівом доводиться сукупністю доказів у справі, які є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою та доповнюють один одного.

При цьому, всупереч твердженням обвинуваченого в апеляційній скарзі, суд правильно встановив і належним чином мотивував свої висновки - мету, зміст та спрямованість умислу ОСОБА_5 на вчинення злочину.

Так, за змістом диспозиції ч. 2 ст. 121 КК України, кримінальна відповідальність за цієї частиною статті настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та двома суспільно небезпечними наслідками, що настали: первинні тяжкі тілесні ушкодження, похідні смерть. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини умислом (прямим чи непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю щодо настання смерті потерпілого.

Питання про умисел, мету вчинення злочину вирішується виходячи із сукупності всіх обставин скоєного діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного, до, під час та після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, їх стосунки.

Як правильно встановлено судом та підтверджується матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту з ОСОБА_11 умисно та з метою заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого завдав йому численних ударів (не менше 12) кулаком в область голови і обличчя, після чого покинув місце злочину. Між цими активними протиправними діями ОСОБА_5 та їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми з множинним саднами, синцями, забійними ранами, крововиливами у м`які тканини волосяної частини голови та під оболонки і у шлуночки головного мозку, з розвитком набряку-набухання головного мозку, що призвело до смерті ОСОБА_11 , існував прямий причинний зв`язок.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 , будучи особою значно молодшого віку за потерпілого, який на момент смерті досягнув 84-х років, умисно завдаючи ОСОБА_11 множинні удари в життєво важливий орган та побачивши, що від ударів потерпілий присів на ліжко, об`єктивно міг передбачати настання від таких його дій суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, однак на тривалий час залишив його наодинці в такому стані і покинув квартиру, що як наслідок призвело до смерті ОСОБА_11 .

Таким чином, за встановлених судом першої інстанції та викладених у вироку фактичних обставин кримінального правопорушення, дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Призначене ОСОБА_5 показання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, інших встановлених у справі обставин, що впливають на захід примусу, та воно ніким з учасників судового розгляду не оскаржується.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

Таким чином, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3