ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1561/21 Справа № 208/2188/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 , -
секретаря - ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року задоволено подання начальника ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» про умовно -дострокове звільнення від покарання та звільнено умовно-достроково ОСОБА_6 від відбування частини покарання, яка призначена вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2018.
Мотивуючи прийняте рішення, суд, послався на те, що засуджена відбула 1/2 частини призначеного їй покарання, має 2 заохочення, 14 стягнень, які погашені в установленому законом порядку, й сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки, й дійшов висновку про необхідність задоволення подання.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання установи.
Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на незаконність судового рішення. Так, прокурор вказує, що суд не надав належної оцінки особі засудженої, яка за період відбування покарання в ДУ Кам`янська виправна колонія №34, має всього 2 заохочення, раніше неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності та була судима за злочини проти власності, хоча і має позитивну характеристику, проте, в судовому засіданні не виказувала щирого каяття у вчиненому злочині, а попередні характеристики були негативними. При цьому, прокурор вказує, що особова справа не містить будь-яких матеріалів, що свідчили б про сумлінну поведінку засудженої за період відбування покарання, позитивних зрушень у свідомості ОСОБА_6 чи активної участі у житті установи, тому, на переконання прокурора, рішення суду є передчасним та помилковим, й ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову в задоволенні подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженої.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засуджену та її захисника, які просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
Виходячи з вимог вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після фактичного відбуття певної частини строку покарання та повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2018, за яким її засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 - 12.02.2018, кінець строку - 12.09.2021.
З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» з 21.12.2018 та станом на день звернення до суду з поданням, відбула 1/2 частину призначеного покарання, за час перебування в місцях позбавлення волі має лише 2 заохочення, й мала 14 стягнень, до праці ставиться відповідально, в роботі проявляє старанність та ініціативу, з наданим об`ємом роботи справляється своєчасно і якісно, має стабільно високий КТУ, вимог режиму відбування покарання не порушує, провину у скоєному злочині визнає, кається.
До того ж, з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності та була судима за злочини проти власності.
Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 хоча і характеризується задовільно за час відбування покарання, однак її поведінка не є такою, що зазнала позитивних змін.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, на те, що наявність лише 2 заохочень за весь період відбування покарання, не може свідчити про виправлення засудженої.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
За таких обставин, висновки суду про те, що ОСОБА_6 стала на шлях виправлення є передчасними та такими, що не відповідають фактичним обставинам цього провадження.
Згідно з ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що поведінка засудженої під час відбування покарання не є зразковою та не свідчить про становлення її на шлях виправлення, а тому відсутні підстави для задоволення подання установи про звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленям нової, якою у задоволенні подання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання начальника державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» про умовно-дострокове звільнення від покарання щодо ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3