КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року скаргу ОСОБА_5 задоволено частково на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинене кримінальне правопорушення, які викладені у повідомленні, що 16 вересня 2020 року було подане до начальника слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, та розпочати розслідування.
В обґрунтування поважності причин пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді ОСОБА_5 зазначає про те, що про наявність оскаржуваної ухвали дізнався лише 2 листопада 2020 року з ЄДРСР, ані він, ані його представник не були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання по розгляду вказаної скарги.
Крім того, апелянт вказує на те, що слідчим суддею розглянуто його клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції для забезпечення участі у судовому засіданні його представника та відмовлено у його задоволенні в день проведення такого судового засідання. Вказані дії суду також фактично призвели до порушення порядку належного повідомлення про місце судового засідання, оскільки він ( ОСОБА_6 ) мав правомірні сподівання, що його представник зможе прийняти участь у судовому засіданні у Московському районному суді м. Харкова, про що й просив у клопотанні. Висновок щодо такого порушення викладений у рішенні Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі 161/16812/15-а.
За таких обставин вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущений з поважних причин, а тому просить його поновити.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що слідчий суддя встановив, що з матеріалів скарги вбачається, що ним (Зіміним) не наведено та необґрунтовано жодної передбаченої ст. 336 КПК України підстави, за яких судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції. Однак, у своєму клопотанні він зазначав, що підставою для здійснення судового засідання в режимі відеоконференції є знаходження його представника в м. Харкові, а також проведення в країні карантинних заходів. При цьому апелянт зазначає, що саме у зв`язку із проведенням карантинних заходів доступ у приміщення Печерського районного суду м. Києва в цей час обмежено.
Також апелянт акцентує увагу на тому, що слідчий суддя встановив, що ним до матеріалів скарги не долучено документів, які містять інформацію, яка б свідчила б про офіційне прийняття та реєстрацію його повідомлення, що також не відповідає дійсності, оскільки до скарги було долучено копію повідомлення про вчинення злочину, яке на першому аркуші містило відбиток штампу сектору документального забезпечення Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві, з надписом посадової особи про його реєстрацію 16 вересня 2020 року К-9555 та зазначенням, що основний документ має два аркуші та додаток десять аркушів.
Окрім того, апелянт наголошує на тому, що відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Саме така бездіяльність слідчого була оскаржена в поданій скарзі і тільки вона. Проте слідчий суддя задовольнив скаргу частково, зобов`язавши слідчого територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві розглянути в порядку ч. 4 ст.214 КПК України його повідомлення від 16 вересня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення, тобто, зобов`язав слідчого прийняти та зареєструвати його повідомлення від 16 вересня 2020 року, хоча воно вже було прийнято та зареєстровано в територіальному управлінні ДБР, розташованому у м. Києві.
Таким чином, апелянт переконаний, що слідчий суддя зобов`язав вчинити дію, яка була вже вчинена об`єктом, чиї дії оскаржуються. Також слідчий суддя, фактично відмовляючи в єдиній вимозі скарги щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не тільки вийшов за межі його скарги, оскільки він не просив виконати вимоги ч.4 ст.214 КПК України, а ще й зобов`язав вчинити дію, бездіяльність щодо не вчинення якої відповідно до вимог ст. 303 КПК України не оскаржується до слідчого судді.

ОСОБА_5 , його представник - адвокат ОСОБА_7 , уповноважена особа ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки не повідомили.
Зважаючи на викладене, з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як встановлено з матеріалів судового провадження, в них наявна копія повідомлення від 18 вересня 2020 року на ім`я ОСОБА_5 , представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 , Ту ДБР, розташованого у м. Києві, про проведення розгляду скарги ОСОБА_5 24 вересня 2021 року об 11.30 год. (ас. 7). Проте, будь-яких даних про вручення чи отримання вказаними особами повідомлень матеріали справи не містять.

Більш того, у матеріалах справи наявна копія клопотання адвоката ОСОБА_7 від 9 жовтня 2020 року, в якій адвокат посилається на те, що станом на 15.45 год. 23 вересня 2020 року будь-яка інформація в розділі «стан розгляду справ» не містилася, зазначено тільки склад суду. Також адвокат зазначає, що жодних судових викликів за вказаною справою та взагалі будь-якої інформації по справі ні йому, ні ОСОБА_5 не надходило. З урахуванням зазначених обставин він 23 вересня 2020 року о 16.37 год. на електронну адресу суду направив клопотання, в якому просив надати інформацію по скарзі ОСОБА_5 .
Окрім того, адвокат зазначає про те, що 29 вересня 2020 року на електронну адресу ним отримана відповідь, згідно з якою зазначено, що його клопотання на електронну адресу суду надійшло 25 вересня 2020 року, що з 24 вересня 2020 року відсутні відомості щодо оголошення перерви або розгляду судом справи, а, відтак, з усіма питаннями по вищевказаній справі слід звертатися до слідчого судді ОСОБА_8 .
Також представник ОСОБА_5 вказав про те, що з 24 вересня 2020 на офіційному сайті Печерського районного суду м. Києва в розділі стан розгляду справ з`явилася інформація, згідно з якою справа призначена до судового розгляду на 24 вересня 2020 року об 11.30 год. При цьому також ані ОСОБА_5 , ані його представнику будь-яких судових викликів або інших повідомлень про вказане засідання не надходило. Тому такі дії суду виключили будь-яку можливість участі ОСОБА_5 та його представника у вказаному судовому засіданні.
З урахуванням того, що станом на 11.30 год. 9 жовтня 2020 року на офіційному - сайті Печерського районного суду м. Києва в розділі стан розгляду справ наявна лише інформація, згідно якої справа призначена до судового розгляду вказані раніше дату та час, на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень біла відсутня інформація про будь-які судові рішення по цій справі, до ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_7 не надходило будь-яких судових викликів за вказаною справою та взагалі будь-якої інформації по ній, просив надати інформацію про стан розгляду справи 757/40220/20, надати інформацію про причини, за якими до цього часу ані ОСОБА_5 , ані його представнику будь-яких судових викликів або інших повідомлень про призначені судові засідання не надсилалося, повідомити про час та дату судового засідання по справі 757/40220/20 (ас. 11-13).

У другому клопотанні від 15 жовтня 2020 року представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 просив повідомити про стан розгляду скарги, оскільки будь-яких повідомлень про розгляд скарги ні він, ні ОСОБА_5 не отримували, будь-які відомості по вказаній скарзі на сайті суду та в ЄДРСР відсутні (ас. 14-16).

Матеріали справи містять копію повідомлення Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року про направлення ОСОБА_5 , його представнику - адвокату ОСОБА_7 та ТУ ДБР, розташоване у м. Києві, копію оскаржуваної ухвали.
Проте, будь-які відомості про отримання або вручення вказаної копії зазначеним адресатам матеріали справи не містять.

За викладених обставин колегія суддів доходить висновку, що, оскільки розгляд скарги ОСОБА_5 відбувся фактично без виклику осіб, то відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України строк апеляційного оскарження для ОСОБА_5 обчислюється з дня отримання ним копії судового рішення.

Однак, за відсутності даних про направлення та отримання ОСОБА_5 та його представником копії оскаржуваного судового рішення, відсутності доказів на спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_5 дізнався про постановлене судове рішення з ЄДРСР тільки 2 листопада 2020 року, враховуючи, що апеляційна скарга подана 5 листопада 2020 року, колегія суддів доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді ОСОБА_5 не пропущений.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 звернувся до суду в порядку ст.. 303 КПК України зі скаргою на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР (ас. 1-2).
При цьому у скарзі ОСОБА_5 просив через проведення у країні карантинних заходів провести розгляд його скарги у режимі відеоконференцзв`язку з Московським районним судом м. Харкова, де знаходиться його представник.

Відповідно до вимог ст.. 306 КПК України, скарги на рішення слідчого розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.
Статтею 336 КПК України передбачено проведення судового провадження у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), серед іншого, і у зв`язку з неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні з поважних причин.

Слідчий суддя, відмовляючи у проведенні розгляду скарги в режимі відеоконференції зазначив про те, що з матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_5 не наведено та необґрунтовано жодної передбаченої ст. 336 КПК України підстави, за яких судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), більш того в супереч ст. 50 КПК України слідчому судді не надано в повному обсязі документів на підтвердження повноважень представляти інтереси ОСОБА_5 , у зв`язку з чим заява останнього про проведення судового провадження по розгляду його скарги в режимі відеоконференції є необґрунтованою, і задоволенню не підлягає

Проте, прийнявши рішення про відмову здійснення судового провадження за скаргою ОСОБА_5 у режимі відеоконференції, слідчий суддя не забезпечив участь самого ОСОБА_5 під час розгляду скарги, позбавивши тим самим ОСОБА_5 можливості дати свої пояснення по скарзі на обґрунтування його позиції.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею допущені істотні порушення вимог КПК України, які перешкодили слідчому судді ухвали законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. 409, п. 1 ст. 412 КПК України є безумною підставою для скасування постановленого рішення, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду скарги ОСОБА_5 в суді першої інстанції, під час якого слід перевірити належним чином доводи, викладені у скарзі ОСОБА_5 та прийняте законне та обгрунтоване рішення.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року, якою задоволено частково скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, та зобов`язання вчинити дії, - скасувати, призначивши новий розгляд скарги в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3