Справа № 461/2775/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/502/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 09 квітня 2021 року, про накладення арешту на майно, за участі,

прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

встановила:
цією ухвалою, задоволено клопотання старшого слідчого Відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000089 від 15.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України та накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 106 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та перебуває у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На дану ухвалу підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить, поновити строк на апеляційне оскарження, задоволити його апеляційну скаргу, ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. м.Львова ОСОБА_1 від 09.04.2021, про накладення арешту на майно у справі № 461/2775/21 скасувати та у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно відмовити.
Вважає, що дана ухвала необґрунтована, винесена без достатніх на це підстав, та з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Звертає увагу суду, що згідно з частинами другою та третьою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Статтею 171 КПК України визначено право цивільного позивача з метою забезпечення цивільного позову звертатися з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до частини третьої статті 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Водночас, в матеріалах кримінального провадження відсутній цивільний позов взагалі. Клопотання слідчого датоване 08.04.2021, а ухвала слідчого судді про арешт майна від 09.04.2021. Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження з`ясовано, що станом на 08-09 квітня 2021 року в даному кримінальному провадженні особа з процесуальним статусом потерпілого відсутня, вказане підтверджується постановою слідчого від 14.04.2021 якою залучено потерпілого у кримінальному провадженні на підстави заяви останнього від 14.04.2021 року, відтак цивільний позов не міг бути долучений до матеріального провадження станом на 08 квітня 2021 року, отже відсутні підстави для арешту майна підозрюваного на підставі п.4 ч.2 ст.170 КПК України (цивільний позов), оскільки відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, як мета арешту майна, може мати місце, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, лише за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Окрім цього, вказана квартира не визнавалась доказом у справі, не підлягає спеціальній конфіскації та конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч.4 ст.191 КК України такого не передбачає. Повідомлення про підозру ОСОБА_6 , оголошено ще 26.03.2021 року, який з`являвся до органу досудового розслідування без жодних повісток, та надав показання, заявляв клопотання, що свідчить про відсутність достатніх та обґрунтованих доводів, що існують обставини, які б підтверджували, що незастосування арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Відтак, слідчий суддя відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішення питання про арешт майна відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Тому вважає, що розгляд клопотання про накладення арешту у відсутності сторони захисту призвело до однобічності судового розгляду та незаконності судового рішення. Позицію органу досудового розслідування вважає надуманою, такою що не відповідає вимогам чинного законодавства та наявним доказам у справі.
Окрім цього, судом було неповно досліджено підстави та докази, якими обґрунтовано клопотання слідчого про накладення арешту, в результаті чого, всупереч статті 132 КПК України, було застосовано захід забезпечення кримінального провадження за відсутності обґрунтованої потреби, що виправдовує такий ступінь втручання у права людини.
При винесенні ухвали про арешт майна слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, істотне порушення кримінального процесуального законодавства та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до п.1, п.2, п.3 ч.1 ст.409 КПК України, що є підставами для скасування судового рішення. Згідно з ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Між тим ухвала слідчого судді вказаним вимогам закону не відповідає.
В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що дізнався про оскаржувану ухвалу лише 22.04.2021, під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, оскільки розгляд клопотання органу досудового розслідування відбувся у його відсутності, тому вважає, що такий пропущено ним з поважних причин і він підлягає поновленню.
Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_6 , прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, СУ ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000089 від 15.09.2020, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 , будучи засновником та кінцевим бенефіціарним власником товариства з обмеженою відповідальності «Сервіскотломонтаж-Львів» (надалі ТзОВ «Сервіскотломонтаж-Львів» або Підрядник), , юридична адреса якого м. Львів, вул. Природна, 56/20, розмір внеску якого становить 50% статутного капіталу даного товариства, працюючи на підставі наказу голови зборів засновників ТзОВ «Сервіскотломонтаж-Львів» №1 від 20.07.2011 року на посаді директора ТзОВ «Сервіскотломонтаж-Львів», являючись службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, яка, відповідно до статуту ТзОВ «Сервіскотломонтаж-Львів», затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства №7 від 27.04.2015 (надалі Статут), серед іншого здійснює управління поточною діяльністю товариства; вирішує усі питання діяльності Товариства крім тих, які віднесено до компетенції Загальних зборів учасників; розробляє поточні плани діяльності Товариства і заходи, що є необхідними для вирішення його завдань; затверджує щорічний кошторис, штатний розклад і посадові оклади співробітників, встановлює показники, строки та розміри їх преміювання;затверджує ціни на продукцію та тарифи на послуги; видає накази, розпорядження, що визначають відносини між підрозділами і філіями Товариства; представляє Товариства у взаємовідносинах з іншими підприємствами, установами та організаціями, державними органами, громадянами, іноземними контрагентами без довіреності; розпоряджається майном та коштами товариства в межах, що визначені Загальними зборами учасників Товариства; укладає угоди продажу товарів та послуг без обмежень; видає довіреність на вчинення будь-яких дій від імені Товариства, на право підпису фінансових документів, отримання товарів, послуг та інші дії; користується правом підпису фінансових документів Товариства; здійснює інші дії, спрямовані на досягнення мети Товариства в межах прав, що надані йому Загальними зборами учасників, вступивши в злочинну змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи умисно у власних інтересах та в інтересах ТзОВ «Сервіскотломонтаж-Львів», з корисливих мотивів,достовірно знаючи про вимоги до технічних характеристик теплоізоляційних (мінераловатних) плит, зазначених у технічному завданні Замовника Комунального закладу Львівської обласної ради «Навчально-реабілітаційний центр «Левеня» в Додатку №2 Тендерної документації № UA-2019-09-23-002431-b та в технічному завданні від 10.10.2018 в складі поданої ним тендерної пропозиції ТзОВ «Сервіскотломонтаж-Львів», з метою заволодіння бюджетними коштами, шляхом заміни матеріалів, а саме теплоізоляційних (мінераловатних) плит та закупівлі їх за завищеною вартістю, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч проектно-кошторисній документації «Капітальний ремонт, утеплення фасаду корпусу № 1 Комунального закладу Львівської обласної ради «Навчально-реабілітаційний центр «Левеня» по вул. В.Великого, 87а в м. Львів», якою передбачено утеплення зовнішніх стін будинку теплоізоляційними мінераловатними плитами марки «FasrockRookwool», тендерній документації, статті 36 ЗУ «Про публічні закупівлі» в редакції від 27.01.2018, та статті 31 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві» № 668 від 1 серпня 2005 року , придбав теплоізоляційні (мінераловатні) плити марки«Izovat» густиною 125 кг/м3 замість визначених 135 кг/м3 в кількості 233,046 м3 за завищеною вартістю та забезпечив виконання робіт на об`єкті «Капітальний ремонт, утеплення фасаду корпусу № 1 Комунального закладу Львівської обласної ради «Навчально-реабілітаційний центр «Левеня» на вул. В. Великого, 87а в м. Львів», з використанням вказаного матеріалу.
Внаслідок вчинення протиправних дій ОСОБА_6 діючи у власних інтересах та в інтересах ТзОВ «Сервіскотломонтаж-Львів», за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволодів грошовими коштами Комунального закладу Львівської обласної ради «Навчально-реабілітаційний центр «Левеня» в сумі 466189,88 грн., чим спричинив шкоду вказаному підприємству на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
26.03.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, санкція статті якої передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 09.04.2021 накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 106 кв. м., яка перебуває у власності ОСОБА_6 .
Згідно вимог статті 170 КПК України, зокрема частин другої та третьої, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В даному випадку, старший слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту та майно, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а також можливої конфіскації майна.
Однак, враховуючи що квартира, що належить підозрюваному ОСОБА_6 , не підпадає під жодну із перелічених у ст.170 КПК України підстав накладення арешту, таку на думку апеляційного суду арештовано безпідставно, без належних на це мотивів та мети.
При цьому, в суді апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження доводи в тій частині, що у матеріалах кримінального провадження на день розгляду клопотання про накладення арешту на майно був відсутній цивільний позов, оскільки клопотання слідчого датоване 08.04.2021, а ухвала слідчого судді про арешт майна постановлена 09.04.2021.
Окрім цього, що станом на 08-09 квітня 2021 року в даному кримінальному провадженні особа з процесуальним статусом потерпілого була відсутня, вказане підтверджується постановою слідчого від 14.04.2021 якою залучено потерпілого у кримінальному провадженні на підставі заяви останнього від 14.04.2021 року, відтак цивільний позов не міг бути долучений до матеріального провадження станом на 08 квітня 2021 року, отже відсутні підстави для арешту майна підозрюваного на підставі п.4 ч.2 ст.170 КПК України (цивільний позов), оскільки відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, як мета арешту майна, може мати місце, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, лише за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Також підтверджено доводи про те, що квартира на яку накладено арешт не визнавалась доказом у справі, не підпадає спеціальній конфіскації та конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч.4 ст.191 КК України такого не передбачає.
Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володітисвоїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах «Безімянна проти Росії», «Пономарьов проти України», «Устименко проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нелюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а також фундаментальних порушень. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
При розгляді клопотання старшого слідчого ОСОБА_9 про накладення арешту на квартиру суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримав.
Оскільки арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 , було накладено безпідставно, з метою усунення перешкод для реалізації права особи на володіння своїм майном, ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 09 квітня 2021 року, слід скасувати та відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000089 від 15.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.
Керуючись ст.ст.170-173, 309, 310, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Поновити підозрюваному ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 09 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 задоволити.
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 09 квітня 2021 року, про накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 106 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та перебуває у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.
В задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000089 від 15.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4