Дата документу 25.05.2021 Справа№ 334/3809/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/3809/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/125/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2021 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середню освіту, не працює, неодружений, не має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
28 травня 2012 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75,76,104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
25 липня 2012 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. 06 травня 2016 року звільнений з Бердянської виправної колонії за відбуттям строку покарання;
11 серпня 2016 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
15 вересня 2016 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
20 листопада 2017 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк з 01 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 20 листопада 2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Строк відбування покарання розраховувати з 01 лютого 2017 року по день ухвалення вироку,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання зі встановленням іспитового строку на 2 роки, на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

На цей час ОСОБА_6 утримується під вартою у іншому кримінальному провадженні щодо нього.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вказаний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 місяці.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд не обґрунтував підстави для застосування цієї норми закону, наявність такої обставини, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, згідно з обвинувальним актом, відсутня. Крім того, судом не враховано, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини проти власності, судимості за які не зняті та не погашені. До обвинуваченого застосовувались покарання, пов`язані з позбавленням волі як з реальним його відбуванням, так і з встановленням випробувального терміну, однак належних висновків обвинувачений для себе не зробив, на шлях виправлення не став, після звільнення з місць позбавлення волі у 2019 році невдовзі повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності, не вжив заходів щодо відшкодування завданої шкоди.

Згідно з вироком суду, 30 березня 2019 року ОСОБА_6 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_10 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись безпораднім станом потерпілого, внаслідок вживання алкогольних напоїв, розблокував вказівним пальцем ОСОБА_10 його мобільний телефон поки останній спав та здійснив вхід за допомогою відбитку пальцю потерпілого у додаток мобільного телефону останнього «Пумб онлайн».
Далі, ОСОБА_6 перерахував грошові кошти через вищевказаний додаток мобільного телефону з кредитної картки потерпілого (№ НОМЕР_1 ) у розмірі 1500 гривень на сім-карту оператору мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_2 , який належить матері останнього - ОСОБА_11 .
Після чого, з цієї ж кредитної картки через вищевказаний додаток ОСОБА_6 перерахував грошові кошти на банківську карту «Ощад банк» № НОМЕР_3 , яка знаходилась у власності ОСОБА_12 , у розмірі 4000 гривень. Далі, зателефонувавши своїй матері - ОСОБА_11 , попрохав останню зняти грошові кошти з карти ОСОБА_12 (№ НОМЕР_3 ) у розмірі 4000 гри, які він нібито позичив у свого товариша та перерахував на вищевказаний картковий рахунок.
Після цього ОСОБА_6 , повернувшись до свого місця мешкання, забрав грошові кошти, які були зняті ОСОБА_11 у банкоматі ATM UKR ZAPORIZHZHYA BRANCH 10007-000 491889 А0700005, та почав переводити з сім-карти номеру телефону ОСОБА_11 (067-135-6707) грошові кошти, які були перераховані через додаток потерпілого «Пумб онлайн» на банківську карту «Ощад банк» ОСОБА_12 (№ НОМЕР_3 ), після чого, з метою доведення злочину до кінця, взявши зазначену банківську картку, направився до банкомату ATM UKR ZAPORIZHZHYA BRANCH 10007- ЮО 491889 A0700005, звідки особисто зняв грошові кошти у розмірі 2350 гривень. Після чого, розпорядився вищевказаними грошовими коштами на власний розсуд.
Таким чином, в результаті умисних злочинних дій ОСОБА_6 , завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду, з урахуванням відсотків за переказ грошових коштів з кредитної картки потерпілого, у розмірі 5602 гривні 24 копійки.

Заслухавши:
доповідь судді;
прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Крім того, зазначив, що ухвалою суду від 04 лютого 2020 року про внесення виправлень фактично суд першої інстанції змінив суть судового рішення;
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін;
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, та є обґрунтованими.
Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Разом із цим, колегія суддів приходить до переконання, що при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК України та положення п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, згідно з якими, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання з випробуванням, суд першої інстанції взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнав щире каяття, визнання вини. Обставин, які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.
З урахуванням фактичних обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті обвинувачення, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
Проте, звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України, суд не навів достатніх підстав для такого звільнення та не врахував належним чином те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, в тому числі за кримінальні правопорушення проти власності, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, ніде не працює, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, окрім того, до обвинуваченого неодноразово вже застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак він знову вчиняв умисні злочини, в тому числі і під час іспитового строку, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, та, відповідно, підвищену суспільну небезпеку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання достатніх підстав немає, на що обґрунтовано вказує прокурор в апеляційній скарзі.
За таких обставин звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України колегія суддів вважає необґрунтованим та такими, що не відповідає засадам та меті покарання, визначеним статтями 50,65 КК України.
З врахуванням викладеного, вирок суду в частині призначеного покарання не може бути визнаний законним та обґрунтованим, тому в зазначеній частині підлягає скасуванню на підставі ст.ст.409,413,420 КК України, з ухваленням нового вироку.
Враховуючи ступінь тяжкості та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого у сукупності, наявність вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання: визнання вини, активне сприяння у розкритті злочину, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 найбільш м`яке покарання з передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України - у виді арешту на мінімальний строк 3 місяці.
Такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття, колегія суддів не вбачає, оскільки шкода, яка завдана обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 , не відшкодована.
Зазначене покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Щодо доводів прокурора при апеляційному розгляді про необґрунтованість ухвали суду першої інстанції від 04 лютого 2020 року про внесення виправлень у вирок суду, колегія суддів звертає увагу на те, що вказане судове рішення ніким не оскаржується в апеляційному порядку, в т.ч. і прокурором. ніким не оспорюється.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів
ЗАСУДИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України, в частині призначеного останньому покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного приведення вироку у виконання.

У решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даного вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4