У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає АДРЕСА_2 , раніше судимого,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Березівка Одеської області, зареєстрований в АДРЕСА_3 , мешкає АДРЕСА_4 , раніше судимого,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Роздільна Одеської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_5 , раніше судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ст. 392 КК України,

Учасники судового провадження (в режимі відеоконференції):

захисник ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2020 року відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21 грудня 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить переглянути рішення суду першої інстанції щодо застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянтів.

Захисник ОСОБА_8 зазначає, що починаючи з 11.08.2020 р. по теперішній час суд не уповноважений з власної ініціативи вирішувати питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, питання, пов`язані із продовженням запобіжного заходу могли вирішуватись судом виключно на підставі ч. 1 ст. 331 КПК України, лише за клопотанням сторони обвинувачення або захисту.
Вважає, що суд першої інстанції станом на час, коли попередня ухвала про продовження запобіжного заходу не набула законної чинності, та за відсутності клопотання прокурора, не мав достатніх та належних правових підстав для розгляду питання про продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відмічає, що суд послався на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, при цьому додаткових мотивів при обґрунтуванні потреби збереження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не навів.
Прокурор не довів, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 має постійне місце мешкання у м. Одесі, що дає можливість, з огляду на необґрунтованість клопотання прокурора, вирішити питання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, у вигляді цілодобового домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що прокурором не доведена його вина у вчинених кримінальних правопорушеннях, які йому інкримінуються.
Відмічає, що в слідчому ізоляторі на нього вчиняють психологічний і фізичний тиск, наявна загроза його життю, на його утриманні перебуває малолітня дитина.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважає ухвалу суду занадто суворою, обвинувачення затягує розгляд кримінального провадження, оскільки відносно нього відсутні докази.
На думку апелянта, судом не прийнято до уваги наявність у нього соціальних зв`язків.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

12.05.2020 р. до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду по суті надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 00000516, відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 294, ст. 392 КК України.
В ході судового розгляду зазначеного кримінального провадження, судом, в порядку ст. 331 КПК України з урахуванням вимог ч. 3 зазначеної статті, на обговорення учасників поставлено питання щодо наявності підстав для подальшого тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно кожного з зазначених осіб спливає 31.10.2020 р.
В ході судового засідання прокурор висловив позицію про наявність підстав для продовження дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та на обставини, які на думку прокурора, свідчать про їх обґрунтованість дані про особи обвинувачених, значну матеріальну шкоду, завдану злочинами, наявність великої кількості потерпілих осіб, тощо.
Врахувавши, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, під час фактичного відбування покарання за попередніми вироками, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про стійкий та систематичний характер їх протиправної поведінки, наявні ризики переховування обвинувачених від суду, скоєння іншого кримінального правопорушення, що з урахуванням обставин даної справи, її суспільного резонансу, тривалість тримання обвинувачених під вартою, з урахуванням особливостей розгляду даного кримінального провадження, його тяжкості і складності, наявності великої кількості потерпілих та інших учасників, є розумною та виправданою, що у даному випадку свідчить про те, що інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтерес забезпечення права обвинувачених на свободу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_8 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
В даному випадку, лише обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_8 заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю в режимі відеоконференції, у зв`язку з чим, апеляційний суд здійснює розгляд апеляційних скарг за відсутністю інших сторін кримінального провадження.

Судом першої інстанції в ході підготовчого судового засідання під час розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00000516, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 294, ст. 392 КК України, постановлено ухвалу про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, під час фактичного відбування покарання за попередніми вироками, раніше неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про існування зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості злочинів та наявністю ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, оскільки не застосування запобіжного заходу або застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просять апелянти, не зможе запобігти вказаним ризикам.

За такого, доводи захисника ОСОБА_8 про відсутність зазначених ризиків відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та їх необґрунтованість є безпідставними.
Також не заслуговують на увагу доводи захисника про відсутність правових підстав для постановлення оскаржуваної ухвали, оскільки вони не відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства України.

Посилання в апеляційних скаргах на наявність у обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 місця мешкання у м. Одесі та інші обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ними дій, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, судом першої інстанції враховані всі зазначені обставини в їх сукупності.

Що стосується твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про застосування відносно нього в слідчому ізоляторі психологічного та фізичного тиску, то доказів цього апеляційному суду не надано, крім того, він не позбавлений права звернутися з даного приводу до правоохоронних органів.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винними у вчиненні кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про що просять апелянти.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які зазначені в апеляційних скаргах, та які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3