УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.04.2021 Справа №607/4899/21 Провадження №1-кс/607/1680/2021 м.Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 31.07.2019 про закриття кримінального провадження №0000907 від 29.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19.03.2021 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 31.07.2019 про закриття кримінального провадження №0000907 від 29.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України. В обґрунтування скарги ОСОБА_3 вказала, що цією постановою слідчого закрито кримінальне провадження за фактом самовільного вчинення, на думку скаржника, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосовно належного їй майна дій, якими заподіюється шкода її інтересам як власнику майна, в тому числі й матеріальні збитки. На думку скаржника, викладені слідчим в оскаржуваній постанові висновки щодо відсутності в діях вказаних осіб складу кримінального правопорушення, як і висновок про не завдання ОСОБА_3 шкоди діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є помилковим, а проведене досудове розслідування у кримінальному провадженні - поверховим та неповним. Вказує, що у даному кримінальному провадженні cлідчим вже виносилась постанова про його закриття, яка ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.12.2018 була скасована у зв`язку з її невмотивованістю, передчасністю та невиконанням ряду слідчих дій, спрямованих на повне встановлення обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення. На думку скаржника, вказані обставини та зміст оскаржуваної постанови слідчого, свідчать про формальний підхід до розслідування кримінального провадження №0000907 від 29.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України. Одночасно скаржник ставить питання про поновлення строку на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, з врахуванням дня її отримання 11.03.2021.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила задовольнити.

Слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, якщо вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. З огляду на це, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності слідчого, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги.

На вимогу слідчого судді органом досудового розслідування надані матеріали кримінального провадження №0000907 від 29.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Заслухавши доводи особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , вивчивши матеріали скарги та долучені до неї документи, оглянувши матеріали кримінального провадження за №0000907 від 29.03.2018, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

В ході судового розгляду слідчим суддею встановлено, що слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000907 від 29.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст..356 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 31.07.2019 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000907 від 29.03.2018 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Як видно, закриваючи кримінальне провадження №0000907 від 29.03.2018, в мотивувальній частині постанови від 31.07.2019 слідчий зазначив зміст показань допитаної в якості свідка ОСОБА_3 , роз`яснення про процедуру реєстрації ФОП, а також те, що свідок ОСОБА_5 від надання показів відмовилася на підставі ст.63 Конституції України. Крім того у мотивувальній частині постанови, слідчим наведено зміст науково-практичного коментаря складу злочину, передбаченого ст.356 КК України, а також те, що такі критерії не знайшли свого підтвердження в ході проведення досудового розслідування, оскільки відсутні дані про завдання шкоди ОСОБА_3 , у зв`язку з чим прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.
Слідчий суддя не погоджується з постановою слідчого від 31.07.2019 про закриття кримінального провадження №0000907 від 29.03.2018 та вважає її передчасною, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ст.284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

При вирішенні зазначеної скарги слідчий суддя враховує положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Також слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.
Положеннями п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

У ст. 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Разом з тим для прийняття відповідного процесуального рішення, зокрема про закриття кримінального провадження, положення ч. 1 ст. 94 КПК України покладають на слідчого обов`язок на підставі всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії»).
При цьому мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України»).

Крім того, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження №0000907 від 29.03.2018 встановлено, що слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 при закритті вказаного кримінального провадження вказаних вище вимог дотримано не було.

Із досліджених судом матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим в рамках наданих йому повноважень не було проведено комплексу необхідних слідчих дій для належного встановлення обставин кримінального правопорушення.
Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.12.2018 у справі №607/23085/18 було скасовано постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 11.09.2018 про закриття зазначеного кримінального провадження з підстав її необґрунтованості та передчасності. Слідчий суддя вказував, що в межах досудового розслідування слідчим не було вжито всіх передбачених кримінальним процесуальним законом заходів для перевірки обставин, зазначених у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення; не виконано постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 від 15.07.2018 про проведення процесуальних дій на іншій території, якою було доручено СВ Збаразького РВП ГУНП в Тернопільській області допитати в якості свідка ОСОБА_6 ; не допитано ОСОБА_3 в якості потерпілої, не дивлячись на те, що з поданої останньою заяви про вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що останній неправомірними діями на її думку ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було завдано шкоди; не вчинено жодних слідчих чи процесуальних дій, з метою з`ясування факту та розміру шкоди, яка в могла бути завдана ОСОБА_3 внаслідок діянь, вказаних нею у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження № 0000907 встановлено, що слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 після отримання ухвали слідчого судді про скасування постанови від 11.09.2018 про закриття кримінального провадження №0000907 від 29.03.2018, не було проведено необхідних слідчих (розшукових) дії з метою виконання вказаної ухвали слідчого судді.
На переконання слідчого судді, наявні в матеріалах кримінального провадження протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 18.05.2019, яка згідно ст.63 Конституції України від дачі показів відмовилася, а також протокол допиту в якості потерпілої ОСОБА_3 від 27.03.2019, зміст та аналіз якого відсутній в оскаржуваній постанові слідчого, не можуть свідчити про вжиття всіх заходів, спрямованих на встановлення зазначених вище обставин.
На переконання слідчого судді, такі дії слідчого свідчать про свідоме ігнорування вимог слідчого судді та про неповноту досудового розслідування. Слідчим в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження від 31.07.2019 жодним чином не мотивовано чому ним не взято до уваги вказівки слідчого судді, викладені в ухвалі від 17.12.2018. Аналізуючи зміст оскаржуваної постанови, слідчий суддя приходить до висновку, що текст оскаржуваної постанови практично ідентичний скасованій ухвалою слідчого судді постанові.
Отже, слідчим не в повній мірі проведено слідчі та/або інші дії з проведення належного розслідування кримінального провадження №0000907 від 29.03.2018.

У зв`язку з цим, існують обставини, що вказують на поверховість здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, як наслідок, рішення слідчого про закриття кримінального провадження слід оцінювати як невмотивоване.
Зазначене, стало наслідком передчасного і помилкового висновку слідчого про наявність підстав для закриття кримінального провадження з підстав вказаних у постанові.
Слідчий суддя також зазначає, що резолютивна частина постанови слідчого від 31.07.2019 про закриття кримінального провадження не містить жодних посилань на те, кого вона стосується, а саме, про відсутність складу злочину у кого саме не виявив слідчий.

Вказані обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яка б не викликала жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 31.07.2019 про закриття кримінального провадження №0000907 від 29.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню як така, що винесена передчасно, без повного та всебічного встановлення всіх обставин, що становить безумовне порушення такої засади кримінального провадження, як законність.

При цьому, слідчий суддя вважає, що на теперішній час не вичерпано процесуальної можливості встановлення об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні шляхом проведення всіх необхідних процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000907 від 29.03.2018. В ході проведення досудового розслідування належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу злочину, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Слідчий суддя також звертає увагу й на порушення правил діловодства при оформленні матеріалів кримінального провадження №0000907 від 29.03.2018, оскільки в порушення вимог Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 14.04.2016 № 296, кримінальне провадження надано слідчому судді без внутрішнього опису документів, аркуші справи в ньому не пронумеровані, не прошиті та не скріплені печаткою, на зворотному боці останнього аркуша кримінального провадження відсутній підпис слідчого, із зазначенням посади, дати, кількості підшитих у томі аркушів, процесуальні документи підшиті не в хронологічному порядку, не дивлячись на те, що слідчим суддею при постановленні ухвали від 17.12.2018 у справі №607/23085/18 уже вказувалось на аналогічні недоліки у даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи клопотання особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 про поновлення строку на оскарження, слідчий суддя враховує, що за змістом ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Із пояснень особи, яка звернулася за скаргою ОСОБА_3 вбачається, що оскаржувану постанову слідчого її представником було отримано 11.03.2021, при цьому, будь-яких документальних підтверджень про належне та своєчасне вручення скаржнику чи її представнику копії постанови в інший термін слідчому судді не надано.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що строк на оскарження постанови слідчого скаржником не пропущено.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 31.07.2019 про закриття кримінального провадження №0000907 від 29.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України скасувати.

Копію ухвали з матеріалами кримінального провадження №0000907 від 29.03.2018 повернути в СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000907.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1