Справа № 694/1936/19 Провадження №1-кп/694/81/21
В и р о к
Іменем України
13.07.2021 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою по АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.11.2010 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна; 03.06.2019 Звенигородським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання із встановленням однорічного іспитового строку. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , повторно, 29.04.2019 приблизно о 19 годині 40 хвилин, знаходячись в будинку ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вдарив останнього кулаком руки в область обличчя, після чого на підставі раптово виниклого умислу, діючи відкрито, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон, який випав з кишені потерпілого, марки «NОМІ» моделі «1247», вартість якого згідно висновку експерта № 8/288 від 10.05.2019 становить 506 грн. 67 коп., чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_6 на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що він за вказаних в обвинувальному акті обставинах у квітні 2019 року, у вечірній час, знаходячись в будинку ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вдарив останнього кулаком руки в область обличчя, після чого викрав мобільний телефон, який випав з кишені потерпілого. Розкаюється за вчинення інкримінованого злочину. Відносно міри покарання погоджується з думкою прокурора.
Потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, що підтверджується актовим записом про смерть №61 від 02.12.2019, виданого виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Жашківського району Черкаської області.
Відповідно до ст. 55 КПК України у випадку смерті потерпілого від кримінального правопорушення, положення цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. В ході судового розгляду встановлено, що в потерпілого окрім матері відсутні родичі. Однак, відповідно до актового запису про смерть №12 від 17.10.2011 мати ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ще одним родичем є ОСОБА_8 , який подав заяву про розгляд справи без його участі
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення, є логічними та послідовними, учасниками процесу не оспорюються, що не викликає у суду підозри з приводу їх неправдивості.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показаннями, даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує:
- ч. 2 ст. 186 КК України, як викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів (ч. 2 ст. 186 КК України); наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин вчинення злочину, визнання вини обвинуваченим, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, висновків не зробив і вчинив новий злочин, не працює, не одружений, характеризується за місцем проживання негативно, вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити не пов`язане з позбавлення волі.
Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Разом з цим суд дійшов висновку про те, що покарання ОСОБА_4 слід призначати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та п.п. 20, 21, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику застосування судами кримінального покарання", оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він вчинив кримінальне правопорушення до постановлення вироку Звенигородським районним судом Черкаської області від 03.06.2019. Разом з тим покарання за вказаним вироком ОСОБА_4 відбув.
На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути процесуальні витрати на залучення експертів, при проведенні під час досудового розслідування експертизи в сумі 628, 04 грн.
Цивільний позов у справі не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.
Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речові докази відсутні.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 628,04 грн.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1