Справа 127/6384/21
Провадження 1-кс/127/2758/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходу забезпечення у виді заборони на проведення з ним будь яких реєстраційний операцій, який застосовано постановою від 21.01.2010 старшого слідчого 2 го відділення слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області ОСОБА_6 , про визнання транспортного засобу речовим доказом та заборону зняття його з обліку, за фіксації судового розгляду за допомогою технічних засобів,-

В С Т А Н О В И В:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання заявника ОСОБА_3 про скасування заходу забезпечення у виді заборони на проведення будь яких реєстраційний операцій, який застосовано постановою від 21.01.2010 старшого слідчого 2 го відділення слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області ОСОБА_6 , про визнання транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN T4», р/н НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , 2002 року випуску, речовим доказом та заборону зняття його з обліку.

Клопотання разом із доповненнями до нього мотивовано наступним: ОСОБА_3 , є власником автомобіля вантажопасажирського «VOLKSWAGEN Т 4», д.н.з. НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , 2002 р.в.

В січні місяці 2021 року він дізнався, що на автомобіль, який є його приватною власністю, слідчим слідчого відділу Управління СБ України у Закарпатській області накладений арешт (заборону на проведення з ним будь яких реєстраційних операцій) в межах кримінальної справи № 640 від 26.10.2009.

16.06.2010 матеріали були виділені в окреме провадження та спрямовані за підслідністю до слідчого відділу Управління служби безпеки у Вінницькій області.

Кримінальна справа закрита 18 січня 2012 року відповідно до постанови старшого слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області, отже відпала потреба у подальшому арешті вищевказаного автомобіля.

Протягом з 2009 року по даний час до нього, як до власника майна, жодних претензій чи звинувачень з боку правоохоронних органів не було висунуто.

У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація щодо обтяжень рухомого майна - автомобіля вантажного «VOLKSWAGEN Т 4», д.н.з. НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , 2002 р.в. відсутня.

Обмеження на проведення реєстраційних операцій наявно виключно в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів.

Обмеження у вигляді заборони на проведення будь яких реєстраційних операцій з його особистим майном порушує його право власності, передбачене ст. 41 Конституції України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у відповідності до рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

У постанові від 30 червня 2020 року у справі №727/2878/19 Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (ст.ст. 173, 174 КПК України). Крім того, у КПК України немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрито, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, прокурор, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Зважаючи на вищевикладене та, керуючись ст. 174 КПК України, заявник просив слідчого суддю повернути можливість користуватися майном, скасувати даний захід та усунути перешкоди у користуванні майном.

Заявник та його захисник в судовому засіданні клопотання підтримали за обставин викладених у ньому.

Слідчий в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання, оскільки кримінальна справа закрита.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено наступне:

Відповідно до відповіді 1 го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області № 58/6/79 від 18.01.2021, з кримінальної справи № 640 від 26.10.2009, яка порушена вказаним слідчим підрозділом та в рамках якої було накладено арешт (заборону на проведення з ним будь яких реєстраційних операцій), на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN T4», р/н НОМЕР_1 , 16.06.2010 виділено матеріали кримінальної справи № 695, які 26.08.2011 були скеровані за підслідністю до слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області.

Відповідно до постанови від 21.01.2010 старшого слідчого 2 го відділення слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області ОСОБА_6 на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN T4», р/н НОМЕР_1 , було накладено заборону на зняття з обліку в органах РЕВ УДАІ ГУ МВС України у Вінницькій області.

Відповідно до постанови від 18.01.2012 старшого слідчого слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області ОСОБА_5 кримінальна справа № 695, яка зареєстрована в УСБУ у Вінницькій області під номером 839 закрита за відсутністю складу злочину.

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № Р87134 від 24.02.2021, за транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN T4», р/н НОМЕР_1 , будь які обтяження відсутні.

Відповідно до відповіді на запит № 31/2/0546-202 від 03.03.2021 ТСЦ МВС № 0546, на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN T4», р/н НОМЕР_1 , накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій.

Враховуючи вищенаведені обставини та докази дослідженні під час розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що досудове слідство по кримінальній справі завершене, а отже, і підлягає скасуванню заборона на зняття з обліку накладена постановою від 21.01.2010 старшого слідчого 2 го відділення слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області ОСОБА_6 на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN T4», р/н НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження, тому, для накладання арешту на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обов`язково повинна бути наявна досить обґрунтована підозра.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручаюся у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертався із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Викладені заявником доводи та додані до клопотання матеріали, переконують, що зі спливом тривалого часу та закриттям кримінальної справи накладене обмеження на здійснення реєстраційних операцій підлягає скасуванню. В свою чергу само по собі накладення обмеження шляхом заборони розпоряджатися власником своїм майном призводить до негативних наслідків. Отже, в даному випадку враховуючи вимоги розумності строків та співрозмірності обмеженого права та наслідки застосованого заходу, слід дійти висновку про необхідність скасування заходу забезпечення у виді заборони на проведення будь яких реєстраційний операцій, який застосовано постановою від 21.01.2010 старшого слідчого 2 го відділення слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області ОСОБА_6 , з транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN T4», р/н НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , 2002 року випуску.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 169 172, 174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходу забезпечення у виді заборони на проведення з ним будь яких реєстраційний операцій, який застосовано постановою від 21.01.2010 старшого слідчого 2 го відділення слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області ОСОБА_6 , про визнання транспортного засобу речовим доказом та заборону зняття його з обліку задовольнити.

Скасувати захід забезпечення у виді заборони на проведення з ним будь яких реєстраційний операцій, який застосовано постановою від 21.01.2010 старшого слідчого 2 го відділення слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області ОСОБА_6 , з транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN T4», р/н НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , 2002 року випуску.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя