Справа № 185/3304/21
Провадження № 1-кп/185/426/21
У Х В А Л А

16 серпня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000080 від 14 березня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

його представника - ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зазначивши, що останні обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна.

Так, відповідно до клопотання зазначено, що ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, первинної медичної допомоги потерпілому не надав, після вчинення злочину до правоохоронних органів не звернувся. Під загрозою застосування суворого покарання у вигляді позбавлення волі у випадку визнання його винуватим ОСОБА_3 може переховуватися від суду, також може перешкоджати кримінальному провадженню, у якому він є обвинуваченим, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі. Також ОСОБА_3 , не маючи офіційного джерела прибутків, міцних соціальних зв`язків, може вчинити інше кримінальне правопорушення. На даний час вищезазначені ризики, на думку прокурора, продовжують існувати, тому з метою їх запобігання, досягнення дієвості даного кримінального провадження необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник у судовому засіданні покладались нарозсуд суду.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , то у клопотанні прокурора зазначено, що ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, первинної медичної допомоги потерпілому не надав, після вчинення злочину до правоохоронних органів не звернувся. Під загрозою застосування суворого покарання у вигляді позбавлення волі у випадку визнання його винуватим ОСОБА_4 може переховуватися від суду, також може перешкоджати кримінальному провадженню, у якому він є обвинуваченим, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі. Також ОСОБА_4 , не маючи офіційного джерела прибутків, міцних соціальних зв`язків, може вчинити інше кримінальне правопорушення. На даний час вищезазначені ризики, на думку прокурора, продовжують існувати, тому з метою їх запобігання, досягнення дієвості даного кримінального провадження необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, зазначили, що ОСОБА_4 має на утриманні дітей, хоча їх батьком він і не записаний, має позитивну характеристику. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Потерпілий та його представник підтримали думку прокурора.

З`ясувавши думку сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

У ст. 178 КПК України передбачений перелік обставин, що враховуються судом при вирішенні питання про запобіжний захід, серед яких вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Так, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спливає 23 серпня 2021 року.

Як встановлено, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, доказів щодо міцності соціальних зв`язків (наявності сім`ї, дітей, роботи) під час розгляду клопотання стороною захисту не надано. Навпаки встановлено, що місце реального проживання та місце зареєстрованого проживання відрізняються.

Дані обставини свідчать про наявність ризику залишення обвинуваченими свого місця проживання (у випадку застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу) з метою переховування від суду.
Що стосується ризику впливу на свідків, то станом на 16.08.2021 року даний ризик також має місце, бо свідки не допитані. За наявності відомостей про адреси проживання свідків обвинувачені можуть на них впливати.

В той же час ризик вчинення іншого кримінального правопорушення щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не знайшов свого підтвердження, бо вони раніше не судимі, а доказів схильності до протиправної поведінки прокурором не надано.

Також суд звертає увагу на те, що безпідставним є посилання прокурора на те, що обвинувачені не звернулись до правоохоронних органів та зникли з місця вчинення злочину, бо законодавство не містить таких вимог та не покладає такого обов`язку.

Так, тяжкість злочину не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою - на даний час відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні та продовженні запобіжного заходу зараз втратили свою актуальність, а особа обвинуваченого перестала бути такою, яка може ухилитися від суду.

Також, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - при оцінці існування ризику кримінального провадження, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід враховувати, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання винним в інкримінованому злочині. Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування».
Таким чином, суд приходить до висновку, що дані про особу обвинувачених, дані про можливість ухилення від суду разом з тяжкістю пред`явленого обвинувачення свідчать на користь позиції сторони обвинувачення. Альтернативні запобіжні заходи на даний час не попередять вказані ризики, тому з метою запобігання йому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою.

З огляду на наявність обвинувачення у вчиненні злочину із застосуванням насильства, розмір застави не визначати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 183, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 14 жовтня 2021 року, 10.40 год..

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до 14 жовтня 2021 року, 18.40 год..

У клопотанні обвинувачениого ОСОБА_4 та його захисника про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 14 жовтня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом того же строку з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1