У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.04.2021 Справа №607/7155/21

Провадження 1-кс/607/2355/2021
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001240 від 23 квітня 2019 року, - ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернулась ОСОБА_3 із клопотанням про скасування арешту накладеного на мобільний телефон марки «Iphone 11» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картою НОМЕР_3 у кримінальному провадженні №0001240 від 23 квітня 2019 року, згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2021 року по справі №607/2085/21.

В обґрунтування клопотання заявник ОСОБА_3 вказує на те, що в ході досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0001240 від 23.04.2019 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 05.02.2021 було частково задоволено клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладання арешту.

Накладено арешт на предмети та речі в тому числі і на мобільний телефон «Iphone 11» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 .

Так, заявник зазначає, що подальша потреба у застосуванні цього заходу відпала оскільки, в ході обшуку з 02.02.2021 по 03.02.2021 року у квартирі за адресою АДРЕСА_1 де остання проживала спільно із ОСОБА_6 було вилучено телефон марки «Iphone 11» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 , який належить заявнику на праві власності що підтверджується доданими до клопотання документами. Мобільний телефон «Iphone 11» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 жодного відношення до даного кримінального провадження, а також до ОСОБА_6 не має. Окрім цього заявник ОСОБА_3 як власниця даного майна також у даному кримінальному провадження жодного статусу ні підозрюваного ні обвинуваченого не має.

Разом з цим заявник звертає увагу, що на сьогоднішній день органом досудового розслідування проведено огляд вищевказаного мобільного телефону. Ознайомившись із протоколом огляду зокрема мобільного телефону «Iphone 11» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 , можна дійти до висновку, що будь якої інформації яка би мала відношення і в подальшому відігравала важливе доказове значення у даному кримінальному провадженні слідством не виявлено.

Враховуючи викладене, та те, що подальша потреба для збереження заходу забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту мобільного телефону «Iphone 11» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 відпала, заявник просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 подане клопотання підтримали та просили задовольнити з підстав у ньому наведених.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 в судове засіданні не з`явився, подав заяву із змісту якої вбачається, що останній просить проводити розгляд клопотання без його участі, з приводу задоволення клопотання не заперечує.

Заслухавши заявника, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, беручи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків:

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0001240 від 23 квітня 2019 року, накладено арешт з поміж іншого на мобільний телефон марки «Iphone 11» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картою НОМЕР_3 , який був вилучений 02 лютого 2021 року в ході проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із змісту ухвали арешт накладений з метою збереження речового доказу, який необхідний для проведення необхідних слідчих дій від можливого приховування, пошкодження, знищення.

В силу вимог ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час із мобільним телефоном марки «Iphone 11» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картою НОМЕР_3 проведено усі необхідні слідчі дії, які сторона обвинувачення вважала за необхідне для проведення ефективного досудового розслідування. Вказане підтверджується письмовою заявою прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 , який не заперечує з приводу скасування арешту із вказаного мобільного телефону.

Як вбачається з копій документів доданих до клопотання та оглянутих їх оригіналів у судовому засідання у ОСОБА_3 наявні гарантійний талон на придбання мобільного телефону марки «Iphone 11» IMEI 1: НОМЕР_1 та товарний чек про оплату вартості даного телефону, що свідчить про те, що саме ОСОБА_3 є власником даного телефону.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на приписи п.18 ч.1ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що на даний час із мобільним телефоном марки «Iphone 11» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картою НОМЕР_3 проведено усі необхідні слідчі дії, а також беручи до уваги позицію прокурора, який не заперечує з приводу скасування арешту з вказаного мобільного телефону, слідчий суддя доходить висновку про досягнення мети застосованого арешту та про відсутність потреби в застосовані вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001240 від 23 квітня 2019 року, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0001240 від 23 квітня 2019 року на мобільний телефон марки «Iphone 11» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картою НОМЕР_3 , та повернути вказане майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію ухвали направити прокурору Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1