ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 м. Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Львові угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню №0000553 між прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем смт.Ямпіль Білогірського району Хмельницької області , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У точно невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці у особи, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування виник прямий умисел на осквернення пам`ятника, спорудженого у пам`ять Степану Бандері, розташованого на вул. Митролита Ангеловича, 34 у м. Львові,

З метою реалізації свого злочинного умислу, особа, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування, з особистих ідеологічних переконань, наприкінці січня 2021 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, залучила до вчинення даного злочину як виконавця свого знайомого, відносно якого за цим фактом проводиться досудове розслідування та визначила об`єкт злочинного посягання - запропонувала за грошову винагороду в розмірі 2000 гривень облити червоною фарбою пам`ятник Степану Бандері у м.Львові, із залученням інших співвиконавців, на що той погодився, отримавши 31.01.2021 приблизно о 19.40 год. в приміщенні магазину «Сільпо», що на вул. Шевченка, 60 у м.Львові, від особи, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування вказану суму грошових коштів.

Надалі, у вказаний час та у вказаному місці особа, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування, домовилась із ОСОБА_4 про спільне виконання даного злочину, а саме облиття червоною фарбою пам`ятника Степану Бандері у м. Львові, якому передав частину отриманих від особи, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування, грошових коштів в сумі 1000 грн., за які ОСОБА_4 придбав речовину, схожу на червону фарбу, розливши її у пляшки.

Продовжуючи свої спільні злочинні дії, 05.02.2021 приблизно о 00 год. 13 хв. ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спільно за попередньою змовою із особою, відносно якої за цим фактом проводиться досудове розслідування, знаходячись на АДРЕСА_3 , підбігли до пам`ятника Степану Бандері, що встановлений 13 жовтня 2007 року та, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, нехтуючи етичними засадами суспільства, проявляючи аморальність до соціальних цінностей, протиставляючи особу суспільству, тобто з хуліганських мотивів, з метою отримання обумовленої винагороди у сумі 1000 грн., переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, та що їх дії є непомітними для сторонніх осіб, утримуючи при собі пляшки з невідомою речовиною червоного кольору, схожою на фарбу, які заздалегідь підготували для вчинення злочину, кинули їх у вищевказаний пам`ятник, в результаті чого на ньому з обох сторін утворились плями розміром близько 50x50 см, після чого залишили місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 осквернив пам`ятник ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб, з хуліганських мотивів, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.297 КК України.

Також ОСОБА_4 спричинив шкоду моральним засадам суспільства та заподіяв майнову шкоду Галицькій районній адміністрації (м. Львів, вул. Ференца Ліста, 1) на загальну суму 7100 грн.

ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України.
Із запропонованими в угоді видом та мірою покарання ОСОБА_4 згоден.
Суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 473 КПК України роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, якими є для прокурора та ОСОБА_4 обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для ОСОБА_4 наслідком укладення та затвердження цієї угоди є також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.
ОСОБА_4 роз`яснено, що відповідно до ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
ОСОБА_4 роз`яснено, що відповідно до ст.424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:
1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд з`ясував у ОСОБА_4 чи цілком він розуміє:
1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу;
3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
На що ОСОБА_4 підтвердив суду, що цілком зрозумів вищезазначене.
Відповідно з вимогами ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
ОСОБА_4 роз`яснено, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Суд своєю ухвалою може скасувати вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
ОСОБА_4 пояснив суду, що йому зрозумілі характер і суть обвинувачення і він визнає себе винним в скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, він не заперечує проти затвердження зазначеної угоди, йому зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
При цьому ОСОБА_4 пояснив, що зможе виконати взяті на себе зобов`язання.
Вислухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і на відповідність вимогам КК України (зокрема, щодо узгодженої міри покарання), суд прийшов до висновку, що можливо затвердити зазначену угоду та ухвалити вирок на підставі цієї угоди з наступних підстав.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Враховуючи тяжкість злочину, дані, які характеризують ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання суд вважає можливим визначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.297 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі з можливістю застосування ст.75 КК України.
Долю речових доказів необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 31 березня 2021 р. між прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості за ч.3 ст. 297 КК України.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 3 ст. 297 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, ч.4 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд під час проходження військової служби покласти на командира військової частини, а у разі звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений сторонами кримінального провадження до Львівського апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення та на підставах, визначених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1