Березівський районний суд Одеської області
14.05.2021
Справа № 494/388/21
Провадження № 1-кп/494/160/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2021 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 0000142 щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області, не працюючий, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України);

ВСТАНОВИВ:

18.05.2020 року приблизно о 19:00 годині ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно не справним мотоциклом (якого відсутні болти кріплення руля до його кронштейнів на передній вилці) марки «Дніпро МТ-10», номерний знак НОМЕР_1 , з боковим причепом, не маючи відповідного права керування транспортним засобом, здійснював рух по ґрунтовій дорозі, у напрямку вулиці Вишнева, що в селі Яснопілля Березівського району Одеської області. У боковому причепі перевозив пасажира ОСОБА_5 . ОСОБА_6 рухаючись по вказаній ґрунтовій дорозі , проїжджаючи заокруглення дороги ліворуч, порушуючи п.п. 2.1 а), 2.3 а), б), г), 2.9 а), 12.1, 12.2, 12.3, 31.1, 31.4.2 б), г) Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе можливості адекватно сприймати дорожню обстановку та контролювати рух керованого ним мотоциклу, будучи не уважним, проявляючи злочинну самовпевненість, рухаючись у темний час доби, не урахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, не впорався з керуванням та виїхав за межі дороги, де допустив перекидання мотоцикла. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоциклу ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, які по критерію тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. .
На розгляд суду досудовим слідством винесено обвинувачення ОСОБА_4 у порушені правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений частиною першою статті 286 КК України.
Потерпіла на виклик суду не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання. Також повідомила у листі, що претензії до обвинуваченого відсутні та не має можливості приїхати до суду. .
Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілої або про відкладення судового розгляду, та можливість за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілої з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та щиро розкаюється у вчиненому.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття..
На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.
Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, про що сам зазначив обвинувачений під час судового засідання.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 286 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки із покладанням обов`язків передбачених статтею 76 КК України. Обвинувачений вказав, в подальшому житті не будуть вчиняти таких дій та щиро розкаюється.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд вважає зазначити, що мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Так, у п. 1 ст. 5 Конвенції зазначено: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, думку потерпілої у листі, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за частиною першою статті 286 КК України у виді обмеження волі в межах санкції статті обвинувачення із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та інтересів потерпілої.

Водночас, щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, то суд вважає його не застосувавати, оскільки згідно листа Головного сервісного центру МВС Територіальний сервісний центр МВС №5148 від 30 березня 2021 року, обвинувачений посвідчення водія не отримував та враховуючи положення п.21 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до якого призначення додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами є неможливим.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід не застосовувався.

Скасувати арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мотоцикл марки «Дніпро» р.н. НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 - накладеного ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 22.05.2020 року по справі №494/500/20.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000142, а саме: мотоцикл марки «Дніпро» р.н. НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 , який знаходиться на тимчасовому зберіганні на майданчику утримання транспортних засобів Березівського ВП повернути власнику.
Суд також вважає стягнути, з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відшкодування судових втрат за проведення экспертиз у загальному розмірі 3 759 гривні 08 копійок на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 1 ст. 286 КК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 (один) рік , якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов у кримінальному проваджені - не заявлений.

Запобіжний захід не застосовувався.

Скасувати арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мотоцикл марки «Дніпро» р.н. НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 - накладеного ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 22.05.2020 року по справі №494/500/20.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000142, а саме: мотоцикл марки «Дніпро» р.н. НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 , який знаходиться на тимчасовому зберіганні на майданчику утримання транспортних засобів Березівського ВП повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відшкодування судових втрат за проведення експертиз у загальному розмірі 3 759 (три тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 08 копійок на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1