ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/1642/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/732/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 27 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 07.10.2014 р. у справі № 617/896/14-к ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України та із застосуванням ст. 70 КК України призначено покарання у виді 5-ти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Цим вироком стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1774,08 грн (а.с. 25-27 особової справи).
Вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 28.11.2017 р. у справі № 617/1280/17 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 07.10.2014 та остаточно призначено покарання у виді 5-ти років 3-х місяців позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2 676,96 грн (а.с. 10-15 особової справи)..
Початок строку відбування покарання 28.11.2017 року.
Кінець строку відбування покарання 28.02.2023 року.

17 липня 2020 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 27 липня 2020 року відмовлено у задоволенні вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_7 .

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що встановлені в судовому засіданні факти не дають достатніх підстав дійти твердого переконання та висновку про те, що ОСОБА_7 за період відбування даного покарання, довів своє виправлення, як це зазначено в його клопотанні. Судом встановлено, що на час розгляду клопотання ОСОБА_7 лише став на шлях виправлення.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 27 липня 2020 року та застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу засуджений вказує на те, що за весь час відбування покарання він характеризується виключно позитивно, має 10 заохочень, стягнення відсутні, працює, судові витрати за останнім вироком повністю відшкодовано, підтримує зв`язок з матір`ю, у відношенні до інших засуджених не конфліктний, вину у скоєному злочині повністю визнав та щиро розкаюється.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу ; думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та наданих суду апеляційної інстанції даних, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності:
- 18.07.1998 року арештований Вовчанським районним відділом внутрішніх справ Харківської області за ч.2 ст.226-6 КК України. Кримінальну справу припинено на підставі п.4 ст.6 КПК України, керуючись п. «Б» ст. 1 ЗУ про амністію;
- 13.04.2004 року вироком Вовчанського районного суду Харківської області за ч.І ст.309 КК України строком до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
- 06.04.2006 року вироком Вовчанського районного суду Харківської області за ч.І ст.309, ч.2 ст.309 КК України строком до 3 років позбавлення волі. Додаткові заходи ст.96 КК України лікування від наркоманії. На підставі ст.75 звільнений з іспитовим строком на 1 рік 4 місяці 1 день, постановою Менського районного суду Чернігівської області заміна невідбутої частини покарання 1 рік 11 місяців 2 дні обмеженням волі на той самий строк;
- 16.03.2011 року вироком Вовчанського районного суду Харківської області за ч.2 ст.309 КК України строком до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст.89 КК України вищезазначені судимості погашені.
Крім того, ОСОБА_7 раніше судимий вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 07.10.2014 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України та із застосуванням ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Цим вироком стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1774,08 грн.
На теперішній час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 28.11.2017 року, яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 07.10.2014 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2 676,96 грн.
Початок строку відбування покарання 28.11.2017 року, кінець - 28.02.2023 року.
Вказані дані ніким не оспорюються.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26квітня 2002року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Відповідно до характеристики на засудженого, затвердженої 24.07.2020 року, засуджений ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі перебуває з 30.11.2017 року.
За час утримання в Харківському слідчому ізоляторі з 30.11.2017 року до 17.01.2018 року характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
У зв`язку із захворюванням на туберкульоз 17.01.2018 прибув до Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17)». За час відбування покарання у Державній установі «Покровська виправна колонія (№ 17)» він характеризується задовільно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений десять разів. У взаєминах з іншими засудженими не конфліктний. Намагається дотримуватися правомірних взаємин та ввічливого ставлення до персоналу, однак потребує контролю за поведінкою. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи виконання покарань залучається тільки під контролем адміністрації. Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів. У скоєному злочині вину визнав повністю. Заходів щодо погашення заборгованості за рішенням суду на суму 2 676,96 грн не вживав. За висновком характеристики засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання не довів свого виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України адміністрація виправної колонії вважає недоцільним.
З довідки про заохочення та стягнення убачається, що ОСОБА_7 за період відбування покарання в Державній установі «Покровська виправна колонія (№ 17)» стягнень не мав, був заохочений десять разів за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та ПВР, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
З довідки Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17)» від 27.07.2020 встановлено, що з заробітної плати засудженого ОСОБА_7 були проведені відрахування в сумі 1774,08 грн на підставі виконавчого листа № 617/896/14-к та виконавчий збір на суму 288,21 грн. Станом на 27.07.2020 у засудженого ОСОБА_7 боргу за виконавчими листами немає.
Крім того, з наданої суду апеляційної інстанції характеристики на засудженого, затвердженої 22.03.2021 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_7 в Менській ВК-91 відбуває покарання з 20.11.2020 року по теперішній час. За час відбування покарання в установі характеризується наступним чином: не допускає порушень вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядку дня дотримується, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. З 11.01.2021 року на підставі заяви та договору цивільно-правового характеру №3 від 11.01.2021 року працевлаштований на посаду робітника швейної дільниці підприємства установи. До покладених на нього обов`язків відноситься посередньо, дотримується правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово- побутових умов у гуртожитку відділення. До виконання робіт відноситься посередньо. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Передбачені законодавством вимоги персоналу установи. З представниками адміністрації ввічливим та чемним. На зроблені йому зауваження реагує належним чином. Товариські зв`язки підтримує із засудженими різної спрямованості. До негативних вчинків інших засуджених ставиться байдуже. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. За рисами характеру спокійний, врівноважений, неконфліктний. Відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, реагує на них добре. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова просвіта». Заходи передбачені планом почав реалізовувати. Із рідних має матір, з якою підтримує стосунки шляхом здійснення телефонних розмов. Регулярно отримує посилки та передачі. Вину в скоєному злочині згідно з вироком суду та поданої заяви визнав повністю. Згідно з вироком суду позову не має, проте має процесуальні витрати на суму 2 676,96 грн. Виконавчі листи до бухгалтерії установи не надходили.
Колегія суддів бере до уваги те, що засуджений ОСОБА_7 , хоча за вироками від 13.04.2004 року, 06.04.2006 року, 16.03.2011 року, в силу ст.89 КК України судимостей не має, але неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, звільнявся від відбування за цими вироками з випробуванням та відбував покарання у виді позбавлення волі, яке в подальшому було замінено на обмеження волі. За вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 07.10.2014 року засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України та звільнений від відбування остаточно призначеного покарання з випробуванням, але належних висновків для себе не зробив та під час іспитового строку за попереднім вироком вчинив новий злочин за ч.2 ст.309 КК України.
Апеляційні доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що надані суду характеристики свідчать, що він суттєво змінив свою поведінку та ставлення до праці, на думку колегії суддів, з урахуванням невідбутої засудженим частини покарання на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення - 02 роки 07 місяців 01 день, є передчасними та суб`єктивними.
Крім того, хоча до установи виконання покарань не надходили виконавчі листи за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 28.11.2017року щодо стягнення з ОСОБА_7 процесуальних витрат на суму 2676, 96 грн., але самим засудженим починаючи з 2017 року також не здійснено будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення цього процесу, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України.
Доводи засудженого про те, що він має матір, з якою підтримує стосунки, працевлаштований, у відношенні до засуджених не конфліктний, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо недоцільності умовно-дострокового звільнення засудженого, враховуючи те, що він раніше засуджувався за злочини у сфері обігу наркотичних та психотропних речовин, звільнявся від відбування призначеного покарання з випробуванням, але знову вчинив злочин за ч.2 ст.309 КК України, за який був засуджений в 2017 році, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку засудженого та небажання ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим таке звільнення ОСОБА_7 на підставі ст.81КК України, з урахуванням великої невідбутої на даний час частини призначеного покарання, не буде ефективним та є передчасним.
Крім цього, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що встановлені обставини не дають достатніх підстав дійти твердого переконання та висновку, що ОСОБА_7 , враховуючи дані про його особу, за час відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє повне виправлення, а тому незрозуміло якою буде його поведінка у разі умовно-дострокового звільнення.
Внаслідок оцінки всіх перелічених вище обставин суд першої інстанції об`єктивно дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності всіх передбачених умов, передбачених положеннями ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення та недоцільності і передчасності звільнення засудженого від відбування покарання, на період звернення з відповідним клопотанням.
За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні клопотання, внаслідок неефективності такого заходу щодо попередження вчинення ним нових злочинів, та відсутності беззаперечних і переконливих підстав, на підставі яких можна зробити висновок про виправлення засудженого.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 27 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді