Номер провадження: 11-кп/813/1040/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000891 від 08 березня 2019 року відносно

ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь АР Крим, громадянина України, фізичної особи підприємця, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених
обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2020 року ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 08 березня 2019 року близько 12 годин 47 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись на перехресті вулиць Люстдофська дорога, вул. Сибірська та вул. К. Комарова в м. Одесі, діючи умисно, в ході виниклого конфлікту внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_7 удар лівою рукою стиснутою в кулак в область правого ока, спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді синця нижньої повіки правого ока, крововиливу під сполучну оболонку правого ока, які згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, які її подала

Не погодившись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок та ухвалити новий, яким виправдати його у пред`явленому обвинуваченні.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд не врахував те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення, в тому числі і потерпілим, не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_9 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

В матеріалах провадження відсутня постанова про призначення групи слідчих. Наявний лише витяг з ЄРДР датований від 20 червня 2019 року, де вказані слідчі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . В той же час, в матеріалах справи відсутня інформація про те, хто саме був уповноваженим слідчим на момент призначення судово-медичної експертизи. Таким чином в матеріалах справи відсутнє підтвердження повноважень слідчого на подачу клопотання про призначення судово-медичної експертизи, внесення будь-яких відомостей до ЄРДР , та вчинення інших слідчих дій. Таким чином, всі слідчі дії в ході досудового розслідування були проведені не уповноваженою на це особою, а тому всі докази, в тому числі висновок експерта №605 про проведення судово-медичної експертизи, щодо характеру та локалізації ушкоджень, заподіяних потерпілому ОСОБА_7 є неналежним та недопустимими доказами у даному кримінальному провадженні

Також під час судового розгляду не було підтверджено повноважень прокурора, в матеріалах справи відсутня постанова про призначення групи прокурорів. Фактично на протязі всього судового розгляду державне обвинувачення підтримував прокурор без підтвердження своїх повноважень.

Крім того прокурор не надав суду повідомлення про підозру, яке нібито вручалось ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України, а тому залишається незрозумілим яким чином згодом він набув статусу обвинуваченого.

Також в ході судового розгляду вину у вчиненні діяння передбаченого ч.1 ст.125 КК України саме ОСОБА_9 прокурор повинен був підтверджувати показаннями свідків. Під час судового розгляду були допитані лише свідок ОСОБА_14 (цивільна дружина потерпілого) та свідок ОСОБА_10 (дружина обвинуваченого). Єдиним свідком, який дійсно знаходився з обвинуваченим та потерпілим на момент, коли стався інцидент між ними, є ОСОБА_15 . Саме цей свідок міг підтвердити невинуватість ОСОБА_9 .

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що судом було вжито заходів для належного виклику даного свідка. Сторона захисту наполягала на допиті саме цього свідка, так як він є єдиним незацікавленим серед заявлених. Але суд не вжив належних та достатніх заходів для забезпечення його явки в судове засідання. Мотивуючи відмову від подальшого належного виклику свідка, тим, що природа клопотань сторони захисту, про його обов`язковий виклик та допит, є ніщо інше як затягування процесу.

Позиція учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні заявив клопотання про закриття відносно нього кримінального провадження, у зв`язку з закінченням строків давності.

Захисник ОСОБА_8 підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 .

Прокурор ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частиною 2 ст.285 КПК України передбачено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Відповідно до положень п.1) ч.2 ст.284; ч.4 ст.286; ч.3 ст.288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом особа звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення підстав, передбачених у ст.49 КК, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Так, п.1) ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.
За змістом ст.49 КК України закінчення строків давності є безумовною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, якщо вона звернулася до суду з таким клопотанням.
Вироком Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2020 року, який не набрав законної сили, ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за яке передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року, що відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до кримінального проступку.

Зазначене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинив 08 березня 2019 року, тобто, станом на час апеляційного розгляду закінчився встановлений п.1) ч.1 ст.49 КК України дворічний строк давності.
Дані про те, що ОСОБА_9 ухилявся від слідства або суду чи вчинив новий нетяжкий, тяжкий чи особливо тяжкий злочин, в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Положеннями ст.417 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, щоклопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення його від кримінальної відповідальності слід задовольнити та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, обвинувальний вирок щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України.
Керуючись статтями, 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 частково задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2020 року, яким ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин скасувати.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.1) ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку з закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000891 від 08 березня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3