ЄУН № 337/2655/20
Провадження №1-кс/337/352/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2021 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запорожжя у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника заявників адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
27 квітня 2021 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали до суду заяву про відвід судді ОСОБА_6 у справі Провадження №1-в/337/82/2021, ЄУН №337/2655/20. В обґрунтування вказали, що вирок цієї судді від 07 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України було частково скасовано вироком Запорізького апеляційного суду від 05 квітня 2021 року, а саме, скасовано звільнення ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням, та збільшено розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зі 100000 гривень до 300000 гривень. Надалі, перед розглядом заяви про повернення застави, суддя ОСОБА_6 сказала ОСОБА_4 , що ОСОБА_7 буде відбувати покарання у вигляді позбавлення волі, однак вони не отримують відшкодування моральної шкоди. Таким чином вважають, що суддя ОСОБА_6 виявляє упередженість відносно потерпілих, і співчуття засудженому.

В судовому засіданні заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали свою заяву, та наполягали на задоволенні відводу.

Представник заявників адвокат ОСОБА_5 також наполягала на задоволенні заяви, відповідно до п.4) ч.1 ст. 75 КПК України.

Суддя ОСОБА_6 письмових пояснень по суті заяви не надала, до засідання не з`явилась, що є її правом і не перешкоджає судовому розгляду.

Вивчивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до такого.

В провадженні судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 перебуває Провадження №1-в/337/82/2021, ЄУН №337/2655/20 за заявою заставодавця ОСОБА_8 про повернення застави. Вказані матеріали були передані в провадження судді після автоматизованого розподілу судових справ раніше визначеному складу суду.

При цьому слід зазначити, що автоматизована система документообігу суду функціонує для забезпечення об`єктивного та неупередженого розподілу матеріалів кримінального провадження між суддями. Будь яке несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду не допускається і має наслідком відповідальність, установлену законом. (п.1 ч.1, ч.5 ст. 35 КПК України).

Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України визначено підстави відводу щодо судді (слідчого судді), зокрема, відповідно до п.4) ч.1 ст. 75 цього Кодексу, суддя не може брати участь у кримінальному проваджені за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).
Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п.58).
Аналізуючи обставини, які викладені у заявіОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд вважає, що вони є недостатніми для висновку про упередженість або певну зацікавленість судді у наслідках розгляду даного кримінального провадження.

Так суд враховує, що часткове скасування вироку, в частині звільнення обвинуваченого/засудженого від відбуття покарання з випробуванням, та збільшення відшкодування за цивільним позовом, не свідчить про упередженість судді, і не може бути підставою для її відводу. Також суд враховує, що на теперішній час розглядається процесуальне питання, пов`язане з виконанням вироку, і за заявою не самого ОСОБА_7 , а заставодавиці ОСОБА_8 .

Посилання на висловлювання судді, жодними конкретними обставинами не підтверджено.

Таким чином суд наголошує, що без прямо передбачених законом підстав, одного лише бажання заявників змінити склад суду, не достатньо для цього, і це не відповідає положенням та основним принципам Кримінального процесуального кодексу України та практиці Європейського суду з прав людини.
Таким чином, в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.
Враховуючи вищевикладене, керую чись ст.ст. 75, 76, 81, 371, 372 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відвід судді ОСОБА_6 у справі Провадження №1-в/337/82/2021, ЄУН №337/2655/20.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1