Справа № 369/2951/21
Провадження №1-кс/369/650/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської областi ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження № 0001450, за ч. 5 ст. 191 КК України, відомості про яке було внесено до ЄРДР 17 серпня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:
05 березня 2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської областi звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про закриття кримінального провадження №0001450, за ч. 5 ст. 191 КК України, відомості про яке було внесено до ЄРДР 17 серпня 2019 року.
Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження №0001450 за ч. 5 ст. 191 КК України, відомості про яке було внесено до ЄРДР 17 серпня 2019 року.
В межах зазначеного кримінального провадження ОСОБА_4 08 квітня 2020 року було повідомлено про підозру, однак, на момент розгляду клопотання, вказане повідомлення скасовано.
Відповідно до норм кримінально процесуального законодавства загальний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001450 закінчився 17 лютого 2021 року, жодній особі про підозру у кримінальному провадженні не повідомлено, а тому заявник просить слідчого суддю закрити кримінальне провадження на підставі ч. 9 ст. 284 КПК України.
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що підтримує клопотання, просив слідчого суддю задовольнити заявлені вимоги.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалась, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчим суддею встановлено.
14 квітня 2021 на запит слідчому судді надані матеріали кримінального провадження №0001450.
Згідно матеріалів кримінального провадження 19 липня 2019 року до Ірпінського ВП ГУНП в Київській області надійшла заява від компанії «ФАРЛОТ ТРЕЙДІНГ» про вчинення посадовою особою Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЛБІ» - ОСОБА_4 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 191 КК України.
17 серпня 2019 року відомості про кримінальне правопорушення за вказаною заявою були внесені до ЄРДР за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України, кримінальному провадженню присвоєно №0001450.
07 вересня 2019 року постановою начальника СВ Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 змінено правову кваліфікацію кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0001450 від 17 серпня 2019 з ч. 1 ст. 190 КК України на ч. 1 ст. 191 КК України.
17 листопада 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 12 листопада 2019 року у квартирі за місцем проживання ОСОБА_4 було проведено обшук, в ході якого не було виявлено документів, які мають значення для досудового розслідування.
10 грудня 2019 року постановою начальника СВ Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001450 призначено судову економічну експертизу.
На виконання вказаної постанови 07 лютого 2020 року експертом надано висновок за результатами проведення судово-економічної експертизи.
04 березня 2020 року прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 постановою змінено правову кваліфікацію кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0001450 від 17 серпня 2019 року з ч. 1 ст. 191 КК України на ч. 5 ст. 191 КК України.
Постановою т.в.о. заступника начальника ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 від 05 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0001450 змінено групу слідчих.
Відповідно до доручення т.в.о. заступника начальника ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , старшому слідчому СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 доручено провести досудове розслідування кримінального провадження №0001450.
08 квітня 2020 року слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , за погодження прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , повідомив ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
13 квітня 2020 року постановами слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , за погодження прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001450 зупинено та оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_10
30 квітня 2020 року постановою слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001450.
Слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 від 30 квітня 2020 року винесено постанову про відібрання для експертного дослідження зразки підпису на паперових аркушах у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/14393/20 від 04 грудня 2020 року скасовано повідомлення про підозру ОСОБА_4 .
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 березня 2021 року апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/14393/20 від 04 грудня 2020 року повернуто.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України зазначено, що головним обов`язком слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженню.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Дотримання розумних строків є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до позиції ЄСПЛ, у кримінальних справах «розумний строк», про який йдеться у ч. 1 ст. 6, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення. Це може відбутися раніше, ніж справа потрапить до суду (справа «Девеєр проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року); з дня, коли виписано ордер на арешт; з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу; з дати, коли було почато досудове слідство (справи «Вемхов проти ФРН» від 25 червня 1968 року, «Ноймастер проти Австрії» від 27 червня 1968 року, «Рингейзен проти Австрії» від 16 липня 1971 року). «Обвинувачення» для цілей ч. 1 ст. 6 КЗПЛ можна визначити як офіційне повідомлення компетентною владою особи, що є підстави стверджувати про вчинення нею кримінального злочину.
Відповідно до практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі розпочинається з моменту винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого, затримання особи за підозрою у вчиненні злочину чи допиту її як підозрюваного (навіть допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий вже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину) залежно від того, яка із зазначених подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" зазначено, що "момент, з якого ст. 6 Конвенції починає застосовуватись до "кримінальних" питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу "сутнісній", а не "формальній" концепції "обвинувачення", про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (п. 62 рішення ЄСПЛ від 18 січня 2007 року у справі "Шубінський проти Словенії" Subinski v. Slovenia))".
В такий спосіб слідчим штучно затягнутий строк досудового розслідування, що призводить до порушення права на справедливий суд протягом розумного строку.
Право кожного на розгляд справи упродовж розумного строку гарантоване ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (указ Президії ВРУ про ра¬тифікацію від 19 жовтня 1973 року) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основопо¬ложних свобод, 1950 року (закон про ратифікацію від 17 липня 1997 року).
Слідством було порушено вимоги п. 3 статті 6 Конвенції щодо розумності строку досудового розслідування.
Такі порушення неодноразово встановлювалися в рішеннях Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно ч. 1, 2 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: шість місяців у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку; дванадцять місяців у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості; вісімнадцять місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Слід зазначити, що встановлені процесуальним законодавством строки являють собою своєрідний важіль дотримання правової дисципліни усіма учасниками процесу. За рахунок дотримання процесуальних строків забезпечується реалізація принципу правової визначеності і права на справедливий суд (що закріплений ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово підкреслює, що право на справедливий суд закріплює базовий принцип правосуддя «правової визначеності». Даний принцип гарантує кожному можливість розуміти та передбачати можливість однакового застосування норм закону незалежно від органу чи особи, якої він стосується.
Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає і Конституційний Суд України. В широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.
Даний принцип якраз-таки і винайшов своє відображення в Законі № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, яким прописано обов`язок органу досудового розслідування закрити кримінальне провадження в разі закінчення строків досудового розслідування.
Згідно із ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 295-1 КПК України, у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.
Відповідно до ч. 5 ст. 294 КПК України клопотання про продовження строку досудового розслідування подається не пізніше п`яти днів до спливу строку досудового розслідування, встановленого ст. 219 цього Кодексу. Строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Статтею 113 КПК України визначено, що процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 284 КПК України, передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.
Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, внесені до ЄРДР 17 серпня 2019 року.
Таким чином, на теперішній час з моменту внесення відомостей до ЄРДР пройшло більше півтора роки.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, слідчий, прокурор кримінальне провадження не закрили, до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування не звертались.
Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 було скасовано слідчим суддею, тобто у кримінальному провадженні №0001450 відсутня особа, якій повідомлено про підозру. Час з моменту повідомлення вказаної підозри до її скасування не зупиняє кримінальне провадження та не є підставою для самостійного, без достатніх на те правових підстав, передбачених КПК України, продовження слідчим або прокурором строку, встановленого Законом.
Згідно ч. 9 ст. 284 КПК України, якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені ч. 1 ст. 219 цього Кодексу, слідчий суддя може винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника.
Враховуючи встановлені обставини, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_4 є особою, відносно якої здійснювались процесуальні дії, в зв`язку з чим остання є іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, відповідно до положень п. 16-1 ч. 1 ст. 3 КПК України.
При розгляді клопотання слідчим суддею не встановлено будь-яких обставин, які б перешкоджали слідчому або прокурору своєчасно подати клопотання про продовження строку досудового розслідування, такі клопотання та ухвали слідчих суддів матеріали кримінального провадження не містять, у зв`язку з чим, наявні підстави для задоволення клопотання та закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0001450.
Керуючись ст. 284, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження №0001450 задовольнити.
Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2019 року за №0001450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на підставі ч. 9 ст. 284 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1