У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/830/21

№ 1-кс/183/167/21

15 лютого 2021 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського районний відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ, Рівненської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, розлученого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, старшого солдата, на посаді навідника 3 парашутно-десантного взводу 8 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

та слідчого ОСОБА_7 ,
встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.10.2019 № 97-РС старшого солдата запасу ОСОБА_4 , прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу до Збройних Сил України. В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.10.2019 № 214 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду навідника 3 парашутно-десантного взводу 8 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 . Після чого, Міністерством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_8 , та громадянином України (військовослужбовцем) ОСОБА_4 , 30.01.2020 року укладено Контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на шість місяців. Контракт набрав чинності 22.04.2020 року.
11 лютого 2021 року, приблизно о 11 год. 30 хв., старший солдат ОСОБА_4 спільно з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , перебували у приміщенні квартири АДРЕСА_2 у яка знаходиться у АДРЕСА_3 . Після чого у військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , виник словесний конфлікт. Під час словесного конфлікту, у старшого солдата ОСОБА_4 раптово виник прямий злочинний умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті гр. ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті гр. ОСОБА_9 старший солдат ОСОБА_4 , 11 лютого 2021 року, приблизно о 11 годин 30 хвилин перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто керуючись прямим умислом на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , повалив останнього на підлогу та почав здавлювати обома руками, органи шиї на протязі декілька хвилин гр. ОСОБА_9 , потім старший солдат ОСОБА_4 доводячи свій злочинний умисел до кінця, який був спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті гр. ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, узявши до рук, шнур живлення від електроприладу, накинув його на шию гр. ОСОБА_9 , та продовжив силою за допомогою шнура живлення від електроприладу, здавлювати органи шиї останнього, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_9 .
У подальшому, старший солдат ОСОБА_4 переконався що гр. ОСОБА_9 , перебуває без ознак життя, ОСОБА_4 обв`язав руки та ноги липкою стрічкою ОСОБА_9 та поклав труп останнього до військового спального мішку, темно синього кольору, та перемістив труп ОСОБА_9 , на балкон квартири АДРЕСА_2 , після чого покинув місце скоєння злочину.
Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 2, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені 1, п. 2, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, висказався про застосування запобіжного заходу на розсуд суду, вказав, що в провадженні суду відносно нього є також кримінальне провадження, яке ще не розглянуто.

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що клопотання є не обґрунтованим, а тому в клопотанні просить відмовити.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.
13 лютого 2021 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, слідчий суддя вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_10 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, таким чином, ОСОБА_10 маючи можливість вільного пересування, на шлях виправлення не стає та може продовжити вчиняти інші злочини, продовжити свою злочинну діяльність.
Як вказав підозрюваний ОСОБА_10 та підтвердив прокурор ОСОБА_5 в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 413 КК України, по якому чергове засідання призначено на квітень місяць.

Слідчий суддя не встановив наявність ризиків передбачених п. 1, п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які слідчий посилається у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку слідчого судді це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому ризики для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя врахувати не може.

Незважаючи на те, що ні слідчий, а ні прокурор не обґрунтували жодним чином можливості застосування ОСОБА_4 будь-якого більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя встановив відсутність будь-яких підстав застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки встановлений слідчим суддею ризик для запобігання вчинення кримінальних правопорушень і підозра його у вчиненні особливо тяжкого злочину пов`язаного зі смертю людини є безумовною умовою для застосування запобіжного заходу тримання під вартою.

Наявність ризику щодо запобігання спробам ОСОБА_4 продовжити скоювати кримінальні правопорушення, який доведений слідчим, дає слідчому судді беззаперечні підстави для застосування самого суворого запобіжного заходу : тримання під вартою.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_10 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя встановив, що слідчий довів, що жоден із запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризику ОСОБА_10 , продовжити вчиняти інші злочини.

В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.

Також суд враховує можливі соціальні наслідки, у разі відмови у застосуванні такого запобіжного заходу ОСОБА_10 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного до категорії особливо тяжких злочинів, в наслідок дій якого настала смерть ОСОБА_9 .
Слідчий суддя враховує, що відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_11 від 13 лютого 2021 р., він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави в кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

застосувати ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 12 квітня 2021 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1