Провадження №11-кп/801/487/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 5 лютого 2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Усть-Кут Російської Федерації, громадянин України, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою-спеціальною освітою, працює без офіційного оформлення трудових відносин, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 13.11.1998 Староміським районним судом м. Вінниці за ст. 140 ч.3 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 10.04.2000 умовно-достроково;
- 15.02.2001 Староміським районним судом м. Вінниці за ст. ст. 81 ч.2, 89 ч.1, 140 ч.2, 42, 43, 81 ч.3 КК України (1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 01.08.2003 умовно-достроково;
- 15.06.2004 Замостянським районним судом м. Вінниці за ст. ст. 185 ч.3, 71 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі;
- 07.12.2004 Староміським районним судом м. Вінниці за ст. ст. 186 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5років 10 місяців позбавлення волі, звільнений 18.07.2008 року умовно-достроково;
- 20.05.2009 Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 15 ч.3, 152 ч.1, 70 ч.4 КК України до 5років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 15.12.2013 року по відбуттю строку покарання;
- 19.08.2014 Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. ст. 186 ч.2, 125 ч.2, 185 ч.ч.2 і 3, 190 ч.2, 70 КК України до 5 років позбавлення;
- 31.10.2014 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення;
- 30.01.2015 Козятинським міським судом Вінницької області за ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, 31.05.2018 невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі на строк 5 місяців, звільнений 10.09.2018 року по відбуттю строку покарання;

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням йому покарання у виді 4 років позбавлення волі;
-на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком 3 (три) роки;
-відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 490 гривень 32 копійки у відшкодування вартості проведення судово-товарознавчої експертизи №6921/6922/20-21 від 12.10.2020 та вирішено долю речового доказу,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, маючи ряд незнятих і непогашених судимостей, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, у вечірній час доби, точного часу слідством не встановлено, 05.09.2020, знаходячись на вулиці поблизу інфекційного відділення комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 1» за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 96, почав оглядати приміщення закладу та, коли підійшов до відчиненого на провітрювання вікна палати № 1, побачив на підвіконні чоловічу сумку коричневого кольору, яка належить ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_7 з корисливих спонукань, діючи повторно, умисно, таємно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, рукою проник до палати № 1 через відчинене на провітрювання вікно та дістав з підвіконника чоловічу сумку, вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 6921/6922/20-21 від 12.10.2020 становить 364,00 грн. (триста шістдесят чотири грн. 00 коп.), всередині якої знаходився гаманець TM «HASSION», вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 6921/6922/20-21 від 12.10.2020 становить 285,00 грн. (двісті вісімдесят п`ять грн. 00 коп.), грошові кошти в розмірі 3800 грн., банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_10 , та з місця злочину зник разом з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, при цьому використавши банківську картку «Приватбанк» з № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_11 для розрахунку в продуктових магазинах, придбавши товар на загальну суму 879 грн. 10 коп.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 5328 грн. 10 коп.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 порушується питання про скасування вироку через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та про ухвалення нового вироку, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 та призначенні йому покарання недостатньо враховано характер і тяжкість злочину, зокрема, те, що обвинувачений здійснив крадіжку майна потерпілого, який перебував на стаціонарному лікуванні від COVID-19, максимальне покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, передбачає позбавлення волі на строк до 6 років, крім цього, ОСОБА_7 вдев`яте притягується до кримінальної відповідальності за вчинення, в основному, злочинів майнового характеру, що свідчить про те, що він не зробив жодних висновків своєї неправомірної поведінки, незважаючи на щире каяття, не намагався відшкодувати шкоду потерпілому. Крім того, відомості, які зазначені у вироку про те, що на утриманні у обвинуваченого двоє неповнолітніх дітей та місце роботи не підтверджені.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти її задоволення та просив вирок суду першої інстанції щодо нього залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України є вірною.

Разом з тим, колегія суддів вважає доводи прокурора у кримінальному провадженні, викладені в апеляційній скарзі, про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, такими, що заслуговують на увагу.
У відповідності до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно з ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до ст. 65 КК України та згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного обвинуваченого, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини кримінального провадження, що пом`якшують та обтяжують покарання, і призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Так, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, визнав свою вину, має на утриманні неповнолітніх дітей, перебуває у скрутному матеріальному становищі, обставину, що пом`якшує його покарання - щире каяття та обставину, що його обтяжує - рецидив злочинів.
Проте, поза увагою суду залишилось те, що визнання провини обвинуваченим ще не означає, що особа стала на шлях виправлення. Щире каяття - це не тільки визнання ним тих обставин, які ставляться йому у провину, але й тим, що особа засуджує свій вчинок.
Так, Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі № 759/7784/15-к у своєму рішенні від 22.03.2018 роз`яснив, що щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, як пояснив в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 , завдана внаслідок крадіжки ОСОБА_7 шкода йому не відшкодована.
Отже, обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття є сумнівною.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст. 185 КК України, і таке покарання буде необхідне й достатнє для виправлення винного та попередження нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 5 лютого 2021 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання засудженого ОСОБА_7 на виконання вироку.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: