ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/617/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 644/2031/21 (провадження 1-кс/642/328/21) Доповідач ОСОБА_2
Категорія: скарги на бездіяльність
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року ОСОБА_6 відмовлено у відкритті провадження за її скарго на бездіяльність слідчого.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді та зобов`язати слідчого розібратись з документами і показаннями свідків у справі 2029/567013, а також витребувати з поліції справу 0168 і з архіву справу 2029/5670/13.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначила, що під час розслідування справи 0168 за ст. 358 КК України, з серпня до грудня 2020 року, слідчим ОСОБА_7 не було вчинено жодних дій та не допрошено ОСОБА_8 . Заявник вважає, що слідчий з серпня 2020 року ні в чому не розібралась, та просить зобов`язати розібратись з документами і показаннями свідків у справі 2029/5670/13, оскільки диск не відповідає протокольному запису.

Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, будь-яких клопотань чи заяв від них не надходило. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року за відсутності сторін, оскільки їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Вислухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 16 березня 2021 року ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді зі скаргою, в якій просила суд розібратись в амбулаторній картці ОСОБА_9 , порівняти паспорта громадян ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та витребувати у слідчого матеріали кримінальних проваджень. Обґрунтовувала свої вимоги тим, що в провадженні слідчого ОСОБА_12 знаходиться справа №0168 у відношенні ОСОБА_8 за ст. 358 ч. 4 КК України, яка надала до суду неправдиві документи, а слідчий з серпня 2020 року ні в чому не розібралась.

Відмовляючи ОСОБА_6 у відкритті провадження за її скаргою, слідчий суддя мотивував таке рішення тим, що вимогами ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік дій та бездіяльності, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні. З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважав, що такі вимоги ОСОБА_6 , які нею зазначені в поданій до суду скарзі, не можуть бути оскаржені в порядку ст.303 КПК України слідчому судді

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду, що кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Проте, таке право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави, як зазначено у п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» .

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. Випадки для оскарження рішень, дій або бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора читко передбачені законодавцем і розширеному тлумаченню не підлягають.

З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Як об`єктивно вбачається зі змісту скарги ОСОБА_6 , поданої нею до слідчого судді, вона не містить відомостей на підтвердження щодо подання ОСОБА_6 клопотань слідчому, в порядку ст. 220 КПК України або в порядку ст.221 КПК України. Більш того, зі змісту скарги ОСОБА_6 не вбачається, чи є вона заявником, потерпілим або представником потерпілого або іншою особою, вичерпний перелік яких зазначено в п.1 ч.1 ст. 303 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що процесуальних підстав, передбачених ст. 303 КПК країни, в скарзі не зазначено, а тому, погоджується з висновками суду першої інстанції, що обумовлює процесуальну необхідність щодо відмови в задоволенні апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі подання нею нової скарги, належить читко конкретизувати процесуальні підстави, які обумовлюють необхідність, з точки зору скаржника, для оскарження дій або бездіяльності слідчого або прокурора, в порядку ст. 303 КПК України, у зв`язку з чим, колегія суддів зазначає зміст частини першої статті 303 КПК України в своєму рішенні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали слідчого судді, в якій наведені аргументовані підстави для відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 і які в повній мірі відповідають вимогам кримінально-процесуального закону.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права с принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judiсаtа, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якою є право доступу до суду (рішення у справі Gоldеr v. The United Kingdom від 21 лютого 1975 року, серія А №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді