Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2021 року, (ЄРДР № 0002582),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 20 травня 2021року включно.
Водночас, ОСОБА_6 залишено попередньо визначений розмір застави -30 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 68100 (шістдесят вісім тисяч сто) гривень з покладенням, у разі її внесення на депозитний рахунок, відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за викликом до суду за першою вимогою, не відлучатися з місця проживання АДРЕСА_1 , без дозволу суду, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України та інші документи, які надають право на виїзд за межі України, що було визначено ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 26 січня 2021 року.
Своє рішення суд мотивував тим, що прокурором надано докази про наявність ризиків зазначених в клопотанні, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання чи домашній арешт. Посилається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, яка не підтверджується доказами. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Крім цього, не доведено стороною обвинувачення і наявність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України.
Апеляційний розгляд провадження у відповідності до ч.4 ст.422-1 КПК України здійснюється без участі сторін кримінального провадження, оскільки не було заявлено клопотань про його розгляд за участю сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою судом були дотримані.
При розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії кримінального проступку та тяжкого кримінального правопорушення, санкція статті одного з яких передбачає покарання до 6 років позбавлення волі, а метою запобігання спробам вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше судимий, за скоєння умисних корисливих злочинів, судимість не знята та непогашена у встановленому законом порядку, не працює, разом з тим, за неявку в судові засідання був оголошений в розшук, також може переховуватись від суду, а тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності він може залишати місце свого проживання, незаконно впливати на свідків та потерпілих, тим самим перешкоджати проведенню судового розгляду, оскільки дане кримінальне провадження не розглянуто по суті.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ті, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд, при прийнятті свого рішення щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишив в силі визначений розмір застави, який відповідає вимогам ч.5 ст. 182 КПК України.
За таких обставин, законних підстав для зміни оскаржуваної ухвали за викладених в апеляційній скарзі доводів апелянта, суд не вбачає.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо нього без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді