Номер провадження: 11-кп/813/104/21
Номер справи місцевого суду: 507/1292/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 20.10.2017 у кримінальному провадженні №0000575, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2016, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Кожухівка, Васильківського району, Київської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого як особа-підприємець, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили змінений з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з встановленням відповідних обмежень.

З ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 стягнуто 1000000 гривень моральної шкоди.

Вироком також вирішене питання щодо речових доказів та процесуальних витрат,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком районного суду ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що 11.09.2016, приблизно о 10.40 годині, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та не маючи при собі посвідчення водія, керуючи автомобілем "Mercedes-Benz S350", д/н НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 128 км/год, тобто з перевищенням максимально допустимогї швидкості руху, в умовах необмеженої видимості по сухому асфальтованому покриттю на 320 км + 250 м автодороги "Київ-Одеса" на території Любашівського району Одеської області, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з автомобілем "Toyota Camry", д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , який рухався попереду зі швидкістю 60-70 км/год і який почав здійснювати перестроювання з метою випередження автомобіля "Volkswagen Caddy 1.9 SDI", д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_13 , який рухався зі швидкістю 50-55 км/год. Після Зіткнення автомобіль "Toyota Camry", рухаючись в заносі, зіткнувся із задньою та лівою бічною частиною автомобіля "Volkswagen Caddy 1.9 SDI", а автомобіль "Mercedes-Benz S350" контактував із металевим огородженням-відбійником.

В результаті ДТП водію автомобіля "Toyota Camry" - ОСОБА_12 та пасажиру ОСОБА_14 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які потягнули їх смерть, а пасажиру ОСОБА_15 - тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі, задовольнити уточнений цивільний позов, стягнути з відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_16 на користь ОСОБА_9 278000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди і 1000000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, а всього 1278000 грн. у солідарному порядку.

Свої вимоги потерпілий ОСОБА_9 обґрунтовує тим, що вирок є необґрунтованим, несправедливим, ухваленим з порушенням процесуального законодавства, а призначене судом покарання в жодній мірі не відповідає наслідкам, суспільній небезпеці та обтяжуючим обставинам вчиненого правопорушення. Так, апелянт вважає невірним висновок суду про не визнання факту вживання обвинуваченим алкогольних напоїв, тобто не застосовує цю обставину як таку, що обтяжує покарання, хоча матеріали кримінального провадження містять докази, які підтверджують факт вживання ОСОБА_7 алкогольних напоїв. Також, на думку апелянта, сам факт грубого порушення правил дорожнього руху в зоні роботи стаціонарного пункту поліції, численних обмежень швидкості руху та наявності пішохідного переходу, свідчить про неадекватний стан водія транспортного засобу. Суд застосував як обставину, що пом`якшує покарання, відшкодування обвинуваченим шкоди, але ОСОБА_7 відшкодував шкоду в повному обсязі всім потерпілим, окрім ОСОБА_9 . Апелянт вважає, що думка суду про ймовірну часткову вину і водія ОСОБА_12 у спричиненні ДТП є необґрунтованою. Невірно, на думку потерпілого, судом був вирішений і цивільний позов потерпілого, оскільки обвинувачений та його захисник у судових засіданнях неодноразово підтверджували, що визнають цивільний позов повністю в частині заподіяної матеріальної шкоди, але суд залишив без розгляду позов в цій частині у зв`язку з недоведеністю витрат. Також, апелянт вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні цивільного позову до ОСОБА_16 , оскільки саме власник транспортного засобу несе цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну ним у разі, якщо ним керувала особа без достатніх правових підстав. Крім того, потерпілий зазначає, що судом фактично не був належним чином досліджений доказ посвідчення водія.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким: ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України, та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами; змінити в мотивувальній частині вироку висновки суду про відсутність обтяжуючої покарання обставини перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, зазначивши обтяжуючою покарання обставиною перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння; виключити з мотивувальної частини вироку доводи про те, що у разі відсутності ДТП, обвинувачений був би притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ПДР; в іншій частині залишити вирок суду без змін.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а саме висновки суду про відсутність у ОСОБА_7 обтяжуючої вини обставини перебування у стані алкогольного сп`яніння не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а саме висновку комісійної судово - медичної експертизи №60. Крім того, прокурор вказує, що вирок суду не може містити припущення про те, що було б, якщо не було ДТП, та висновки суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки внаслідок безвідповідальних дій ОСОБА_7 , який сів за кермо автомобіля в нетверезому стані, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, грубо порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого сталася ДТП та загинуло дві особи і ще одна отримала тілесні ушкодження. Також прокурор вважає, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, зокрема ст. 75 КК України, а призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, судом не враховано те, що внаслідок грубого порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України постраждало три особи, дві з яких загинули, незрозуміло з яких підстав судом не врахована позиція потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які наполягали на призначенні ОСОБА_7 реальної міри покарання. Також прокурор вказує, що судом не надано оцінки обтяжуючим обставинам, а саме тому, що ОСОБА_7 дозволив собі сісти за кермо автомобіля у нетверезому стані та не маючи посвідчення водія.

Позиції учасників апеляційного провадження.
До початку судового розгляду від потерпілого ОСОБА_9 надійшла заява про відмову від його апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача; потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав свою заяву про відмову від своєї апеляційної скарги; представника потерпілого, обвинуваченого, його захисника та прокурора, які не заперечували проти закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 , в зв`язку з його відмовою від апеляційної скарги; дослідивши вимоги заяви про відмову від апеляційної скарги, а також матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Мотиви апеляційного суду.
Згідно з ч. 1 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Частина 2 статті 403 КПК України передбачає, що, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження в зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Як убачається із заяви потерпілого ОСОБА_9 , останній відмовляється від поданої ним апеляційної скарги на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 20.10.2017 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, в зв`язку з досягненням з обвинуваченим мирової угоди про відшкодування моральної шкоди в позасудовому порядку. Інші учасники кримінального провадження не заперечували проти закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою потерпілого в зв`язку з його відмовою від поданої ним апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає необхідним заяву потерпілого ОСОБА_9 про відмову від його апеляційної скарги задовольнити, апеляційне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 закрити.

Керуючись ст. ст. 376, 403, 404, 405, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_9 від його апеляційної скарги на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 20.10.2017 у кримінальному провадженні №0000575, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2016, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та закрити апеляційне провадження у цій частині.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4