Справа № 487/5962/20
Провадження № 1-кп/487/391/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Камісарівка Березанського району Миколаївської області, українки, громадянки України, , не навчається, не працює , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту - обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

У період часу з 02.04.2020року по 24.05.2020р., більш точного часу у ході судового розгляду встановити не надалось можливим, неповнолітня ОСОБА_3 знаходилась за адресою АДРЕСА_3 , де мешкає потерпіла ОСОБА_6 та зі слів останньої дізналась персональний пін-код від банківської карти, з метою здійснення розрахунку за покупки.
У подальшому , у ОСОБА_3 , яка заздалегідь знала персональний пін-код від банківської карти ОСОБА_6 , виник кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення коштів з банківської карти останньої.
Після чого, ОСОБА_3 , використовуючи заздалегідь відомий їй персональний пін-код від банківської карти ОСОБА_6 , з метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_6 створила додаток «Приват 24» за допомогою якого в подальшому з банківської карти для виплат № НОМЕР_1 виданої АТ КБ «Приватбанк» переказала на свій банківський рахунок НОМЕР_2 грошові кошти в загальній сумі 10178 грн. 44 коп. та викраденими грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 10178 грн. 44 коп.
Таким чином, суд визнає винуватою обвинувачену ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), та кваліфікує її дії за ч.1 ст.185 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину визнала повністю, підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачена ОСОБА_3 суду показала , що в період часу із 02.04.2020року по 24.05.2020р., вона проживала за адресою АДРЕСА_3 , де мешкає потерпіла ОСОБА_6 .
Використовуючи заздалегідь відомий їй персональний пін-код від банківської карти ОСОБА_6 , вона створила додаток «Приват 24» за допомогою якого в подальшому з банківської карти для виплат , яка належала потерпілій переказала на свій банківський рахунок грошові кошти в загальній сумі 10178 грн. 44 коп. та в подальшому витратила їх на придбання продуктів харчування та інше.
В скоєному вона щиро розкаялась.

Такі показання обвинуваченої надані суду без будь-якого примусу, в присутності захисника ОСОБА_5 , у зв`язку із чим суд вважає їх логічними, послідовними та такими, що підтверджують правильність розуміння нею встановлених обставин кримінального правопорушення,їх добровільність та істинність її позиції, а саме формулювання обвинувачення ОСОБА_3 визнається судом доведеним.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, в заяві просила розглядати кримінальне провадження без її участі, позову не заявляла.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами.

Так, відповідно до заяви від 27.05.2020 року ОСОБА_6 просила прийняти міри до ОСОБА_3 , котра таємно викрала з її банківської карти грошові кошти.

Відповідно до наданої потерпілою ОСОБА_6 виписки із її банківського рахунку за період із 01.04.2020року по 01.06.2020р. міститься зазначена інформація щодо руху грошових коштів.
Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19.08.2020року на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва встановлено рух грошових коштів відповідно до відео із камер спостереження банкоматів.
В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про застосування відносно неповнолітньої обвинуваченої на підставі ст. 105 КК України примусових заходів виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, а саме: заборонити обвинуваченій відвідувати у нічний час з 22 год.00 хв. до 06 год.00 хв. розважальні заклади; не залишати постійне місце проживання строком на 1 рік.

В судовому засіданні захисник не заперечував проти застосування відносно неповнолітньої обвинуваченої на підставі ст. 105 КК України примусових заходів виховного характеру у виді застереження.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала позицію свого захисника.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

З досудової доповіді відносно обвинуваченої вбачається, на думку органу пробації , що виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України N 2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України) яке є одним із най м`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Пунктом 6 даної Постанови пленуму Верховного Суду України передбачено, що обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього. На практиці обмеження дозвілля чи інші особливі вимоги щодо поведінки неповнолітнього можуть установлюватися на декілька місяців, що пов`язано, наприклад, із необхідністю пройти курс лікування від алкоголізму, наркоманії, токсикоманії, позбутися інших шкідливих для здоров`я звичок або закінчити навчання в школі, одержати професійні навики та працевлаштуватися (іноді - і на певний період після цього).

Згідно з п.16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2017 року № 223-66/0/4-17, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку.

При призначенні неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку , особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, її щире каяття, що вона має постійне місце проживання, її характеристику, з урахуванням висновку уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до якого виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі, а також фактичні обставини справи.

Таким чином суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 на час ухвалення вироку не потребує призначення їй покарання, а тому вважає за можливе застосувати до неї ч.1 ст. 105 КК України та звільнити її від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме, застосувати до ОСОБА_3 заходи виховного характеру в виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, а саме: заборонити обвинуваченій відвідувати у нічний час з 22 год.00 хв. до 06 год.00 хв. розважальні заклади строком на 1 рік.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.105 КК України,ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповнолітню ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, без визначення його виду, із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження , обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, а саме: заборонити ОСОБА_3 відвідувати у нічний час з 22 год.00 хв. до 06 год.00 хв. розважальні заклади строком на 1 рік .

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженою в той же строк із дня вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій ОСОБА_3 , захиснику та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1