ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2021 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого, суддіОСОБА_1 ,
Суддів:ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5
обвинуваченогоОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу В.о. керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 лютого 2021 року по кримінальному провадженню № 0001878 від 19.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, неодружений, українець, раніше судимий:
1) вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.11.2020 року за ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу в сумі 17000 гривень,
засуджений за ст. 185 ч. 2 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного складання призначеного покарання і покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.11.2020 року остаточна міра покарання ОСОБА_6 призначена покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі та штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян) в дохід держави.
Головуючий у І інст. ОСОБА_9 ; Єдиний унікальний номер 727/10925/20; суддя-доповідач ОСОБА_1 ; провадження № 11-кп/822/130/21; катег.: ст. 185 ч.1 КК України .

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян), постановлено виконувати самостійно.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що 02 грудня 2020 року, о 20 год. 03 хв., перебуваючи у приміщенні бару «Пьяний Монах» по АДРЕСА_2 , з лівої кишені куртки потерпілого ОСОБА_10 таємно викрав належний йому мобільний телефон марки «SANTIN», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 1500 грн. із сім-карткою НОМЕР_3 вартістю 30 грн. та флеш-картою 32 Гб вартістю 300 грн.
В апеляційній скарзі В.о. керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 ставить питання про скасування вироку та ухвалення нового внаслідок необґрунтованого звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Зокрема, в апеляційній скарзі прокурора зазначено, що ОСОБА_6 вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі за злочин передбачений ст. 185 ч. 1 КК України судимість за який не погашена, суд невірно визнав обставинами, що пом`якшують покарання щире розкаяння та сприяння у розкритті злочину, оскільки ці обставини не підтверджуються наявними у справі доказами, тому необґрунтовано звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Заслухавши суддю доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи прокурора ОСОБА_11 про скасування вироку та ухвалення нового, внаслідок необґрунтованого застосування до нього ст. 75 КК України, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 про залишення вироку суду без змін, провівши судові дебати та заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 в останньому слові, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Апеляційним судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , 02 грудня 2020 року о 20 год. 03 хв., перебуваючи у приміщенні бару «Пьяний Монах» по АДРЕСА_2 , з лівої кишені куртки потерпілого ОСОБА_10 таємно викрав належний йому мобільний телефон марки «SANTIN», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 1500 грн. із сім-карткою НОМЕР_3 вартістю 30 грн. та флеш-картою 32 Гб вартістю 300 грн.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна вчиненого повторно, за обставин наведених у вироку, повністю доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, і не оспорюється в апеляційній скарзі.
Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі прокурора порушено питання про скасування вироку суду першої інстанції та постановлення нового, внаслідок необґрунтованого застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнення його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, а обвинувачений ОСОБА_6 апеляційну скаргу не подавав, апеляційний суд керуючись ст. 404 КПК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», не наводить докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні постановленого йому у вину злочину та його кваліфікації.
Що стосується застосування до ОСОБА_6 ст. 75 КК України, то суд неправильно звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
У відповідності до ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до осіб з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, які дають можливість суду зробити висновок, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання.
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливості конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Ці вимоги закону судом, при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, порушені.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив закінчений, умисний, корисливий, нетяжкий злочин, однак як вбачається з вироку (а.с. № 40-41) суд першої інстанції визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину ці обставини до уваги не взяв.
Не давали підстав суду першої інстанції для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України і дані про його особу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (а. с. № 25-27) ОСОБА_6 раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ст.ст. 186 ч.1, 118 ч.2 КК України судимість за які погашена, 19 листопада 2020 року був засуджений за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу і через 14 днів після засудження вчинив новий, умисний, корисливий злочин, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду в частині звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, підлягає скасуванню.
Водночас, апеляційний суд беручи до уваги вартість викраденого майна, яка складає 1830 гривень вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі є надто суворим і явно не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі, тому його необхідно пом`якшити до одного року позбавлення волі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 409 , 418 , 420 ч. 1 п. 2, 4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу В.о. керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 , задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та застосування до нього ст. 75 КК України і звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, скасувати.
Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточну міру покарання ОСОБА_6 призначити один рік позбавлення волі та штраф в розмірі (1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян), що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) в дохід держави.
На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Взяти під варту ОСОБА_6 в залі суду, строк відбуття покарання обчислювати з 30 березня 2021 року.
В решту частині вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який утримується під вартою у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий, суддя [підпис]ОСОБА_1
Судді:
[підпис]ОСОБА_2
[підпис]ОСОБА_3

Копія, згідно з оригіналом

Суддя
Чернівецького апеляційного суду _____________ ОСОБА_1
30.03.2021 р. М.П. (підпис)

ОСОБА_1