КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/7212/14-к. Провадження №11-кп/824/502/2021. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286, ст. ст. 75, 76 КК України. Суддядоповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
Іменем України

17 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_10
за участю сторони захисту адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком, ухваленим у кримінальному провадженні №0001076 від 24.10.2013 року щодо обвинувачених:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Києві, з середньою освітою, працюючого водієм, одруженого, маючого на утриманні дитину 2008 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначене покарання у виді п`яти років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_12 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_12 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який народився в м. Києві, з неповною вищою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні дітей 2005 та 2017 років народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначене покарання у виді п`яти років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ПрАТ СК «Інтер Експрес», ПрАТ СК «УНІКА» задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ СК «Інтер Експрес» на користь ОСОБА_6 55144,60 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч сто сорок чотири грн. 00 коп.) відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та 2757,23 (дві тисячі сімсот п`ятдесят сім грн. 23 коп.) відшкодування моральної шкоди, всього: 57901,83 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот одна грн. 83 коп.).

Стягнуто з ПрАТ СК «УНІКА» на користь ОСОБА_6 63144,60 грн. (шістдесят три тисячі сто сорок чотири грн. 00 коп.) відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та 3157,23 (три тисячі сто п`ятдесят сім грн. 23 коп.) відшкодування моральної шкоди, всього: 66301,83 (шістдесят шість тисяч триста одна грн. 83 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 150000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 150000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ПрАТ СК «Інтер Експрес», ПрАТ СК «УНІКА» задоволено частково.

Стягнуто з солідарно ПрАТ СК «Інтер Експрес» та ПрАТ СК «УНІКА» на користь ОСОБА_13 3948,65 грн. (три тисячі дев`ятсот сорок вісім грн. 65 коп.) відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 50000,00 грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 1000,00 грн. (одну тисячу грн. 00 коп.) відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів 2814,28 грн.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанції обставини

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_12 та ОСОБА_8 визнані винуватими в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_13 тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості, а потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_12 , 23 жовтня 2013 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Volvo S80», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Солом`янської зі сторони вул. Протасів Яр в напрямку вул. Олексіївської через регульоване світлофорним об`єктом перехрестя з вул. Волгоградською в м. Києві, у другій смузі руху із наявних трьох, зі швидкістю 81,8 - 112,5 км/год, яка перевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці 60 км/год.

В цей час в зустрічному напрямку з крайньої лівої смуги розпочав рух з одночасним маневром лівого повороту в напрямку вул. Волгоградської автомобіль «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходилась пасажирка ОСОБА_13 .

Під час руху ОСОБА_12 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 8.7.3 підпункт «г», 8.10, 8.11 та 12.4 Правил дорожнього руху України:

- 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;

- 8.7.3 Сигнали світлофора мають такі значення:

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

- 8.10: у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів;

- 8.11: водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху;

- п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_12 виявилось в тім, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Volvo S80», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в другій смузі проїзної частини вул. Солом`янської зі сторони вул. Протасів Яр в напрямку вул. Олексіївської в м. Києві з перевищенням максимально допустимої швидкості на даній ділянці 60 км/год., під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін. При поданні світлофором, який встановлений перед виїздом на перехрестя з вул. Волгоградською жовтого сигналу, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 ПДР (стоп-лінія), а продовжив рух далі та виїхав на перехрестя з вул. Волгоградською в м. Києві, де скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , внаслідок чого вказаний автомобіль в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини на тротуар, де скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_14 .

Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», п. 8.7.3 підпункт «г», 8.10, 8.11 та 12.4 Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_12 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Крім того, ОСОБА_8 , 23 жовтня 2013 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по проїзній частині вул. Солом`янській зі сторони вул. Олексіївської в напрямку вул. Протасів Яр в м. Києві, та виїхавши на регульоване перехрестя з вул. Волгоградською, на дозволяючий сигнал світлофора, розпочав виконувати маневр повороту ліворуч. В салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходилась ОСОБА_13 .

В цей же час в другій смузі зустрічного для нього напрямку до зазначеного перехрестя наближався автомобіль «Volvo S80», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 .

Під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 підпункту «б»: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.16.6: повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_8 виявились в тому, що він керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вул. Солом`янській зі сторони вул. Олексіївської в напрямку вул. Протасів Яр в м. Києві та виїхавши на регульоване перехрестя з вул. Волгоградською, на дозволяючий сигнал світлофора, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, перед початком зміни напрямку руху пов`язаного з виконанням маневру повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю «Volvo S80», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався назустріч, а продовжив рух з виїздом на перехрестя вулиць Солом`янської та Волгоградської, де скоїв зіткнення з вказаним автомобілем, внаслідок чого вказаний автомобіль в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини на тротуар, де скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_14 .

Порушення вимог п.п 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху збоку водія ОСОБА_8 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Потерпілими від кримінального правопорушення є:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Ужгород Закарпатської обл., громадянин України.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Київ, громадянка України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Київ, громадянка України.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої травми лівої нижньої кінцівки - уламкового перелому на протязі верхнє-середньої третини великогомілкової кістки зі значним зміщенням уламків, уламкового підголовчатого перелому малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, обширної рвано-забійної рани гомілки у середнє-нижній третині з переходом на внутрішню поверхню гомілки у верхній третині та внутрішню поверхню стегна у нижній третині з розривом та розчавленням литкового м`язу, рвано-забійної рани стегна, множинних саден обличчя, передньої поверхні грудної клітки, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; потерпілому ОСОБА_14 спричинено тілесні пошкодження у вигляді закритої травми правого передпліччя, скалкового перелому епіметадіафізу правої променевої кисті, закритої травми 1 пальця лівої кисті, вивиху проксимальної фаланги 1 пальця лівої кисті, саден у ділянці чола, які в своїй сукупності відносять до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості; потерпілій ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми хребта; компресійного перелому 3 та 4 поперекових хребців, рани 4 пальця правої кисті, осадження обличчя, які своїй сукупності відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись з цим рішенням суду першої інстанції, потерпіла ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги в яких:

- потерпіла ОСОБА_6 просить вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 28.01.2020 року відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_15 змінити та ухвалити рішення яким стягнути з підсудних ОСОБА_12 та ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди з кожного у зв`язку з ушкодженням здоров`я. В іншій частині вирок залишити без змін;

- адвокат ОСОБА_7 просить вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 28.01.2020 року в частині визнання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_16 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 , залишити без розгляду.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги потерпіла вказує, що суд першої інстанції ухвалюючи вирок недооцінив її моральні страждання, які були спричинені в результаті отриманих нею тілесних ушкоджень та подальшої реабілітації для налагодження життєдіяльності в нових та незвичних умовах, що потягли за собою відмову від колись звичних повсякденних дій.

Зазначає, що вона з шести років займалася спортом та загалом завжди вела активний та здоровий спосіб життя, однак 23 жовтня 2013 року її життя змінилось внаслідок ДТП. Так в результаті даного ДТП нею отримано тяжкі тілесні ушкодження, період лікування та відновлення був дуже тяжким, крім того до сьогодні вона продовжує приймати дорогі ліки і в майбутньому лікарі планують провести ще декілька необхідних операцій. Вважає, що грошові суми, які були задоволені судом є просто мізерними в порівнянні з витраченими її батьками грошовими коштами. Більше того, жоден із засуджених на протязі всього часу навіть не вибачився за скоєне.

Адвокат ОСОБА_7 за змістом апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_8 не міг своїми односторонніми діями уникнути ДТП, отже в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вважає, що судом не враховано та не зазначено у вироку показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , в частині їх повідомлення про те, що ДТП відбулось у зв`язку з порушенням ПДР водієм "Volvo", при цьому обвинувачений ОСОБА_8 ПДР не порушував і діяв у відповідності до їх вимог. Натомість суд взяв до уваги висновок експерта №9-ат від 27.01.2014 року, в якому експерт зазначив, що дії обох водіїв не відповідали вимогам ПДР України та знаходилися в причинно-наслідковому зв`язку із виникненням даної ДТП. На думку адвоката, висновок експерта не відповідає вимогам ст. 101 КПК України. При цьому, на DVD-R дисках від 25.10.2013 та 13.11.2013, які було долучено до матеріалів кримінального провадження та досліджено у судовому засідання фактичних даних, які б доводили вину ОСОБА_8 немає. Також, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 зазначила, що стала свідком ДТП, зокрема, зупинившись на перехресті з вул. Волгоградською на зелений сигнал світлофора, перед нею "Жигулі" повернули ліворуч, коли зустрічна смуга вже стояла, а з протилежного боку вискочило "Volvo" та вдарило "Жигулі". За даними показаннями автомобіль "Volvo" рухався на червоний сигнал світлофору.

Сторона захисту вважає, що зібраними у справі доказами сторона обвинувачення не довела вину ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження

Заслухавши доповідь судді-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали подану ними апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених підстав, а скаргу потерпілої - залишити без задоволення; потерпілу ОСОБА_6 та її представника, які підтримали подану потерпілою апеляційну скаргу, а скаргу захисника ОСОБА_7 просили залишити без задоволення; обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника, які заперечували проти задоволення поданих апеляційних скарг; прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу потерпілої, та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 ; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг; провівши судові дебати, надавши обвинуваченим останнє слово, обговоривши й обміркувавши доводи апелянтів, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону були дотримані судом першої інстанції не в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційних скаргах потерпілої та захисника не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

З огляду на зміст апеляційних скарг, під час перегляду апеляційним судом зазначеного кримінального провадження предметом дослідження має бути питання наявності чи відсутності обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, причинного зв`язку між допущеними ОСОБА_8 порушеннями правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та суспільно небезпечними наслідками (заподіяння потерпілим середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень), а також вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування їй моральної шкоди.

В суді апеляційної інстанції, як і під час судового розгляду в місцевому суді, обвинувачений ОСОБА_8 вину у скоєному не визнав та пояснив, що 23.10.2013 приблизно о 18 год. 15 хв. він рухався на автомобілі "ВАЗ 21013" по вул. Солом`янській з боку Солом`янської площі в м. Києві в напрямку Протасового яру в бік вул. Волгоградської. Під`їжджаючи до перехрестя вул. Солом`янської - вул. Волгоградської, він увімкнув лівий сигнал повороту та перестроївся у крайню ліву смугу за автомобілем червоного кольору. Дане перехрестя регулюється світлофором та має три смуги в кожному напрямку. З боку Солом`янської площі м. Києва зелений сигнал світлофора горить довше ніж з боку Протасового яру, оскільки міський транспорт повертає на вул. Волгоградську та йому необхідно більше часу для здійснення маневру. Коли увімкнувся зелений сигнал світлофора, попустивши зустрічний транспорт, впевнившись, що зустрічний транспорт зупинився, червоний автомобіль, який стояв перед ним, почав здійснювати маневр на вул. Волгоградську. Він зайняв його місце та впевнившись, що зустрічний транспорт стоїть, з лівого боку нікого не має, він почав здійснювати маневр ліворуч та виїхавши на вул. Волгоградську, приблизно зі швидкістю 20 км/год., відчув удар в задній правий бік. Від даного поштовху його автомобіль розвернуло та відкинуло до узбіччя. Як з`ясувалось, удару завдав автомобіль "Вольво", який рухався зі швидкістю приблизно 80-90 км/год., і який виїхав на тротуар, збив пішоходів та зупинився врізавшись у стовп. В той час разом з ним в автомобілі знаходилась його дружина, яка є потерпілою у даному кримінальному провадженні. Свою вину ОСОБА_8 у даній ДТП не визнав та просив його виправдати.

Як вбачається з обвинувального вироку, в основу винуватості ОСОБА_12 та ОСОБА_8 суд першої інстанції послався на докази, які досліджені в судовому засіданні і визнані судом достатніми та допустимими, зокрема:

- показання обвинуваченого ОСОБА_12 , який будучи допитаним в ході судового розгляду свою вину визнав та показав, що 23.10.2013 приблизно о 18.20 год. він рухався на автомобілі "Вольво" зі швидкістю 60 км/год. в середній смузі по вул. Солом`янській в м. Києві в напрямку Солом`янської площі. Під`їжджаючи до перехрестя вул. Волгоградської та вул. Головка, він виїхав на перехрестя на зелене світло. Під час виїзду на перехрестя побачив як з лівого ряду, між рядів першої та другої смуги, виїхав автомобіль, марку якого він не запам`ятав, з малою швидкістю, і йому прийшлось під`їхати до розподільчої лінії, і після цього автомобіля на перехрестя виїхав автомобіль "Ваз", який виконував маневр повороту і відбувся удар. Екстрене гальмування він не застосовував, оскільки не встиг. Після аварії він викликав карету швидкої допомоги і міліцію. Просив суд у зв`язку із наявністю у нього двох дітей, застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнити від покарання;

- показання свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні показав, що 23.10.2013, приблизно о 18.00 год., він знаходився на перехресті вул. Солом`янської - вул. Волгоградської в м. Києві, і як пішохід чекав на зелений сигнал світлофора перейти перехрестя в бік вул. Головка. В цей час на пішохідному переході стояв автомобіль "Жигулі" світлого кольору з увімкненим сигналом лівого повороту в бік вул. Волгоградської. Коли увімкнувся зелений сигнал світлофора, він почав поворот. В цей час з боку вул. Протасів яр, на великій швидкості рухався автомобіль "Вольво". В цей момент на даному перехресті стояли автомобілі на поворот в бік вул. Головка та займали 3 і 4 полоси для руху. Автомобіль "Вольво" рухався в 3 смузі, виїхав на 2 смугу приблизно зі швидкість 100 км/год., та вдарив автомобіль "Жигулі", який закінчував маневр, від чого його розвернуло, а автомобіль "Вольво", рухаючись по інерції, врізався у стовп, потім збив його, його товариша та дівчину;

- показання свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні показав, що 23.10.2013, приблизно о 17-18 год., він знаходився біля Солом`янського ринку в м. Києві та бачив, як автомобілі з лівого ряду повертали на вул. Волгоградську з боку Солом`янської площі. В цей час автомобілям, які рухались з боку вул. Протасів яр в напрямку Солом`янської площі, горів червоний сигнал світлофора. Раптово з першого ряду вилетів автомобіль "Вольво", який рухався на червоний сигнал світлофора, та врізався в автомобіль "Жигулі", який від удару відлетів у паркан, а автомобіль "Вольво" після цього врізався у стовп. Люди, які знаходились в цей час на тротуарі, попадали. Він разом із знайомим підбігли допомогти дівчині, якій більш всього була необхідна допомога;

- показання свідка ОСОБА_20 , який будучи допитаний в судовому засіданні, показав, що він бачив зазначену дорожньо-транспортну пригоду 23.10.2013. Автомобіль «Вольво» рухався назустріч та зіткнувся з автомобілем «Жигулі» на перехресті. Під`їхавши на місце пригоди він побачив дівчину, яка лежала з роздробленою ногою, побачив інших потерпілих, які також мали травми, та на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Жигулі» жінку. Після побаченого він викликав співробітників ГАІ, яким повідомив про наявність в його автомобілі відео регістратору, який передав останнім.

Крім того, вина обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_8 за вироком суду обгрунтована письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.10.2013 та схемою даної пригоди (т.2 а.с.25-30);
- даними протоколів перегляду інформації на DVD-R диску від 25.10.2013 та 13.11.2013 з фототаблицею до нього (т.2 а.с.31-47);
- даними протоколу додаткового огляду місця події з фототаблицею до нього (т.2 а.с.54-66);
- даними протоколів огляду транспортних засобів автомобілів «ВАЗ 21013» та «Вольво» з фототаблицями до нього (т.2 а.с.67-81) тощо;
- висновком судово-медичної експертизи № 305/е від 13.03.2014 відносно ОСОБА_6 , згідно якого останній спричинено тілесні пошкодження у вигляді: відкритої травми лівої нижньої кінцівки - уламковий перелом на протязі верхнє-середньої третини великогомілкової кістки зі значним зміщенням уламків, уламковий підголовчатий перелом малогомілкової кісток зі зміщенням уламків, обширна рвано-забійна рана гомілки у середнє-нижній третині з переходом на внутрішню поверхню гомілки у верхній третині та внутрішню поверхню стегна у нижній третині з розривом та розчавленням литкового м`язу, рвано-забійні рани (дві) стегна; множинні садна обличчя, передньої поверхні грудної клітки, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (т.2 а.с.102-107);
- висновком судово-медичної експертизи № 1779/е від 20.11.2013 відносно ОСОБА_14 , згідно якого останньому спричинено тілесні пошкодження у вигляді: закритої травми правого передпліччя; скалковий перелом епіметадіафізу правої променевої кисті (зі зміщенням уламків); закрита травма 1 пальця лівої кисті; вивих проксимальної фаланги 1 пальця лівої кисті; садна у ділянці чола, які в своїй сукупності відносять до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості (т.2 а.с.92-95);
- висновком судово-медичної експертизи № 1894/е від 18.02.2014 відносно ОСОБА_13 , згідно якого останній спричинено тілесні пошкодження у вигляді: закритої травми хребта; компресійні переломи 3 та 4 поперекових хребців; рана (визначена клінічними лікарями як забійна) 4 пальця правої кисті; осадження обличчя, які своїй сукупності відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості (т.2 а.с.96-101);
- висновком автотехнічної експертизи № 9/ат від 27.01.2014, згідно якого причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія ОСОБА_12 вимогам пунктів: 8.7.3 ( "г"), 8.10, 8.11, 12.4 ПДР України та дій водія ОСОБА_8 вимогам пунктів 10.1, 16.6 ПДР України (т.2 а.с.139-148).

За результатами перевірки доводів сторони захисту під час апеляційного перегляду кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції, оцінивши наведені письмові докази у кримінальному провадженні як окремо та і у взаємозв`язку між собою, правильно визнав їх належними, допустимим і достатніми та поклав в основу обґрунтування обвинувального вироку.

Дослідивши обставини, встановлені в ході апеляційного розгляду, та письмові докази, зібрані у ході досудового розслідування, з точки зору їх належності, допустимості, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України включає три обов`язкові ознаки:
а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху);
б) суспільно небезпечні наслідки (заподіяння потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_13 тілесних ушкоджень середньої тяжкості та ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень);
в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

У випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки руху дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Аналіз фактичних обставин вчинення суспільно небезпечного діяння в даному кримінальному провадженні свідчить про те, що ДТП сталася за участі двох водіїв транспортних засобів. Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.

На таку особливість у правозастосуванні вказує і Пленум ВСУ у Постанові від 23.12.2005 року № 14 «Про застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Як убачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд констатував у діях ОСОБА_8 порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт "б", 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортного засобу під його керуванням та транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_12 , визнавши що саме вони перебувають у причинному зв`язку з суспільно небезпечними наслідками.

Місцевий суд зазначив у мотивувальній частині свого рішення, що обвинуваченим ОСОБА_12 при русі на автомобілі "Volvo S 80", д.н.з. НОМЕР_1 було порушено пункти 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), 2.3 підпункт "б" (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), 8.7.3 підпункт "ґ" ( жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів); 8.10 (у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів); 8.11 (водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху); п. 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год).

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_12 виявилось в тім, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Volvo S80», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в другій смузі проїзної частини вул. Солом`янської зі сторони вул. Протасів Яр в напрямку вул. Олексіївської в м. Києві з перевищенням максимально допустимої швидкості на даній ділянці 60 км/год., під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін. При поданні світлофором, який встановлений перед виїздом на перехрестя з вул. Волгоградською жовтого сигналу, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 ПДР (стоп-лінія), а продовжив рух далі та виїхав на перехрестя з вул. Волгоградською в м. Києві, де скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , внаслідок чого вказаний автомобіль в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини на тротуар, де скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_14 .

Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», п. 8.7.3 підпункт «г», 8.10, 8.11 та 12.4 Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_12 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Також місцевий суд зазначив, що обвинуваченим ОСОБА_8 допущено порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху: п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); п. 2.3 підпункту «б» (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі); п.10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); п.16.6 (повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч).

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху збоку водія ОСОБА_8 виявились в тому, що він керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вул. Солом`янській зі сторони вул. Олексіївської в напрямку вул. Протасів Яр в м. Києві та виїхавши на регульоване перехрестя з вул. Волгоградською, на дозволяючий сигнал світлофора, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, перед початком зміни напрямку руху пов`язаного з виконанням маневру повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю «Volvo S80», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався назустріч, а продовжив рух з виїздом на перехрестя вулиць Солом`янської та Волгоградської, де скоїв зіткнення з вказаним автомобілем, внаслідок чого вказаний автомобіль в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини на тротуар, де скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_14 .

Порушення вимог п.п 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху збоку водія ОСОБА_8 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Колегія суддів вважає, що водій транспортного засобу може бути визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху тільки в тому випадку, якщо він не виконав якогось передбаченого цими правилами обов`язку. В даному випадку ОСОБА_8 виїхавши на регульоване перехрестя з вул. Вогоградської, на дозволяючий сигнал світлофора, перед початком зміни напрямку руху, повязаним з виконанням повороту ліворуч, повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тим самим не надав дорогу автомобілю "Volvo S80", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався назустріч, а продовжив рух з виїздом на перехрестя вулиць Солом`янської та Волгоградської, де скоїв зіткнення з вказаним автомобілем.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що саме обоюдні дії водіїв ОСОБА_12 та ОСОБА_8 перебувають з правового погляду у причинному зв`язку з наслідками.

Доводи адвоката ОСОБА_7 з приводу того, що ОСОБА_8 не міг своїми односторонніми діями уникнути ДТП, отже в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є необгрунтованими, оскільки водій транспортного засобу може бути визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху тільки в тому випадку, якщо він не виконав якогось передбаченого цими правилами обов`язку. В даному випадку ОСОБА_8 виїхавши на регульоване перехрестя з вул. Вогоградської, на дозволяючий сигнал світлофора, перед початком зміни напрямку руху, пов`язаним з виконанням повороту ліворуч, повинен був переконатися, що це буде безпечсним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тим самим не надав дорогу автомобілю "Volvo S80", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався назустріч, а продовжив рух з виїздом на перехрестя вулиць Солом`янської та Волгоградської, де скоїв зіткнення з вказаним автомобілем.

Доводи захисника про те, що судом не враховано та не зазначено у вироку показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , в частині їх повідомлення про те, що ДТП відбулось у зв`язку з порушенням ПДР водієм "Volvo", при цьому обвинувачений ОСОБА_8 ПДР не порушував і діяв у відповідності до їх вимог, спростовуються наявними матеріалами провадження, пиьсмовими доказами та висновком експерта №9-ат від 27.01.2014 року, який суд вказав в мотивувальній частині вироку, та в якому зазначено /т. 2 а.с. 70/, що водій автомобіля "ВАЗ 2101" д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1; 16.6 ПДР України: 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 16.6. Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зелеосу сигшналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертаючи праворуч.

Думка захисника з приводу того, що висновок експерта №9-ат від 27.01.2014 року не відповідає вимогам ст. 101 КПК України є необгрунтованою та не береться до уваги колегією суддів, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні апеляційної інстанції від учасників судового провадження, зокрема від захисника ОСОБА_7 , не надходило клопотань про повторне дослідження висновку експерта №9-ат від 27.01.2014 року.

Крмі того, відповідно до ч. 7 ст. 110 КПК України висновок експерта надається в письмовій формі, але кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку. З матеріалів провадження вбачається, що експерт в судовому засіданні першої інстанції допитаний не був.

Твердження з приводу того, що на DVD-R дисках від 25.10.2013 та 13.11.2013, які було долучено до матеріалів кримінального провадження та досліджено у судовому засідання фактичних даних, які б доводили вину ОСОБА_8 немає, не обгрунтовані та недоведені захисником, також, під час судового засідання в апеляційній інстанції від захисника ОСОБА_7 , не надходило клопотань про повторне дослідження даних матеріалів.

Твердження захисника з приводу того, що допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 зазначила, що автомобіль "Volvo" рухався на червоний сигнал світлофору є неправдивими, спростовуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи та зазначеними судом в мотивувальній частині рішення, а також ніяким чином не впливають на винуватість ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Думка сторони захисту про те, що зібраними у справі доказами сторона обвинувачення не довела вину ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є хибною та спростовується матеріалами провадження, а саме наявими доказами по справі та показаннями свідків, які суд поклав в основу вироку.

Враховуючи викладене, за результатами перевірки доводів сторони захисту, колегія суддів дійшла переконання, про те, що суд, об`єктивно з`ясувавши обставини кримінального провадження з дотриманням положень ст. ст. 22, 23 КПК України, дослідивши, перевіривши та оцінивши докази як окремо, так і в сукупності та взаємозв`язку між собою відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, регламентованих пунктами 1.5, 2.3 підпункт "б", 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху. ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем "Volvo S80" д.н.з. НОМЕР_1 шляхом виконання вимог вказаних пунктів, а саме: перед початком виконання повороту ліворуч повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та зобов`язаний був дати дорогу автомобілю "Volvo S80" д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався в зустрічному напрямку прямо.

На думку суду, з урахуванням установлених судом першої інстанції обставин

та наявних у провадженні доказів, принципів презумпції невинуватості, забезпечення

доведеності вини, змагальності й диспозитивності, а також повноважень суду,

наведені в апеляційній скарзі захисника доводи не спростовують висновків суду

першої інстанції щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України.

У зв`язку із цим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 .

За правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

Відносно доводів потерпілої ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про безпідставне зменшення розміру відшкодування моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , колегія суддів апеляційної інстанції уважає такі законними та повною мірою обгрунтованим, виходячи з наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, ухвалене за вироком суду першої інстанції відшкодування обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_8 потерпілій моральної (немайнової) шкоди в розмірі по 150 000 грн. з кожного на переконання колегії суддів є непомірно заниженою сумою та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України розмір її стягнення підлягає збільшенню, при тому, що таке збільшення не вплине на обсяг висунутого ОСОБА_12 та ОСОБА_8 обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди колегія суддів апеляційної інстанції виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивачка, потерпіла ОСОБА_6 , характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, стану здоров`я потерпілої, тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, та надалі спортивних можливостях ОСОБА_6 , яка зазнала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої травми лівої нижньої кінцівки - уламковий перелом на протязі верхнє-середньої третини великогомілкової кістки зі значним зміщенням уламків, уламковий підголовчатий перелом малогомілкової кісток зі зміщенням уламків, обширна рвано-забійна рана гомілки у середнє-нижній третині з переходом на внутрішню поверхню гомілки у верхній третині та внутрішню поверхню стегна у нижній третині з розривом та розчавленням литкового м`язу, рвано-забійні рани (дві) стегна; множинні садна обличчя, передньої поверхні грудної клітки, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

З урахуванням комплексу наведених аргументів доведеності, на підставі ст. 1167 Цивільного кодексу України, колегія суддів уважає вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_12 про відшкодування їй моральної (немайнової) шкоди, заподіяної даним кримінальним правопорушенням, необхідним змінити шляхом збільшення розміру суми, підлягаючої стягненню з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь потерпілої ОСОБА_6 , а саме по 300 000 грн. моральної шкоди з кожного.

У решті цей вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги потерпілої та залишення без задоволення апеляційної скарги адвоката.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0001076, внесеному 24.10.2013 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286, ст. ст. 75, 76 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, змінити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_12 та ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 у відшкодування заподіяної їй моральної (немайнової) шкоди з кожного по 300 000 (триста тисяч) гривень.

В решті цей вирок місцевого суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_21 з ю б і н ОСОБА_22 С е м е н ц о в