Справа № 1-34/03
Провадження № 1-о/456/6/2021
УХВАЛА
іменем України

27 травня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию заяву ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2018 до Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_7 від 27 серпня 2018 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003, яким ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Посилаючись на п.1, 2 ч. 2 ст. 459, ч.4 ст.461 КПК України ОСОБА_7 вважає нововиявленими обставинами факт зловживання слідчого, прокурора і суду під час кримінального провадження, підробку доказів, завідомо неправдиві покази свідків, експерта, у результаті чого було постановлено неправосудне рішення відносно нього. Вважає, що вищевказані умисні дії підпадають під кваліфікацію ст. ст. 364 ч. 2, 365 ч.3, 372 ч. 2, 373 ч. 2, 374 ч. 2, 375 ч. 2, 384 ч. 2 КК України, а саме зловживання владою і перевищення влади працівниками правоохоронного органу, що супроводжувалось насиллям та спричинило тяжкі наслідки, притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності за особливо тяжкий злочин, примушування до давання показів з застосуванням насильства, порушення права на захист, що спричинило тяжкі наслідки, постановлення суддею завідомо неправосудного рішення, що спричинило тяжкі наслідки.

Зазначає, що про всі ці обставини у їх сукупності та цілісності йому стало відомо тільки 10.07.2018. Також вказав, що встановити ці обставини вироком суду чи матеріалами розслідування не представляється можливим, оскільки компетентні органи влади України не бажають виявляти та визнавати злочини, які вони самі вчинили.

В судове засідання ОСОБА_7 не з`явився у зв`язку з тим, що відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ФКУ ВК-18 УФСІН Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу. Про розгляд заяви ОСОБА_7 був належним чином повідомленим, про що свідчить повідомлення про день судового розгляду з його розпискою від 06.03.2021, а також повідомлення про вручення від 04.03.2021.

Окрім цього з огляду на те, що засуджений ОСОБА_7 є громадянином Російської Федерації та відбуває покарання на території Російської Федерації на значній відстані від місця здійснення судового розгляду кримінального провадження у Стрийському міськрайонному суді Львівської області, судом, з метою забезпечення права засудженого на участь у судовому засіданні та реалізацію ним його процесуальних прав, вирішено провести таке засідання у режимі відеоконференції.

У зв`язку з цим 05.10.2020 судом зроблено відповідний запит (доручення) про допит як засудженого шляхом відеконференції у судовому засіданні 02.11.2020 року (резервна дата судового засідання 17.12.2020), яке було скеровано відповідно до ст. 5 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, учасниками якої є Україна та Російська Федерація 07.10.2020 (вих. № 1-34/03/14772/20) для виконання у Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) та 20.10.2020 (вих. № 24803/0/1-20/09-05) було переадресовано для подальшого виконання у Департамент міжнародного права Міністерства юстиції України. Доручення поступило у Міністерство Юстиції Російської Федерації 27.11.2020. Однак, таке повернулось з Міністерства Юстиції Російської Федерації з вказівкою на те, що строк зазначений у документах 02.11.2020 та резервна дата 17.12.2020 не є допустимим для можливості організації його виконання. (вих. №06.-149192/20 від 25.12.2020).

17.12.2020 судом повторно було скеровано доручення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з визначенням дат судового засідання 11.02.2021 та 27.05.2021, яке скероване через Міністерство юстиції України у компетентні органи Російської Федерації для виконання.(11.01.2021 вих. № 90/0/1-21/09-05).

Також у судовому засіданні 11.02.2021 захисником засудженого ОСОБА_8 було заявлено клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції проведення якої просила доручити виправній колонії №18 УФСИН Росії по Ямало Нанецькому автономному округу. 11.02.2021 колегією судді Стрийського міськрайонного суду постановлена ухвала про проведення судового засідання 27.05.2021 у режимі відео конференції із ФБУ виправної колонії №18 УФСИН Росії по Ямало Нанецькому автономному округу. Доручено службовим особам виправної колонії забезпечити проведення відеоконференції. Вказана ухвала суду скерована у Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) (вих. № 1-34/-03/2579/21 від 12.02.2021) з подальшим скеруванням до Міністрества юстиції України (від 01.03.2021 вих. № 3863/0/10-21/09-05), а також скерована для виконання начальнику ФКУ виправної колонії №18 УФСИН Росії по Ямало Нанецькому автономному округу (вих. № 2579/21 від 12.02.2021).

Проте, у зв`язку з неповерненням станом на резервну дату судового засідання 27.05.2021 жодної відповіді з компетентних органів Російської федерації щодо можливості організації проведення засідання з участю засудженого ОСОБА_7 у режимі відеоконференції та ухвали суду від 11.02.2021, а також у зв`язку з тим що отримавши повідомлення про час та місце розгляду справи, засуджений ОСОБА_7 з жодними заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався, колегією суддів вирішено розглянути заяву ОСОБА_7 за його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч. 2 ст. 466 КПК України, проти чого учасники кримінального провадження не заперечили.

Захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні при вирішенні заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами покладалась на думку суду.

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами.

Заслухавши думку адвоката ОСОБА_6 , прокурора, вивчивши заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав.

Оглядом матеріалів справи №1-34/03 встановлено, що вироком колегії суддів судової палати для розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України та відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю скоєних злочинів, ОСОБА_7 засуджено до довічного позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 30.03.2004 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 щодо ОСОБА_7 без змін.

19.09.2018 на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла заява засудженого ОСОБА_7 від 27.08.2018 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 р. за нововиявленими обставинами.

Ухвалою колегії суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.10.2018 вказану заяву ОСОБА_7 було повернуто заявнику.
Ухвалою колегії судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 03.07.2020 вищевказана ухвала Стрийського міськрайонного суду Львівської області була скасована, заява засудженого ОСОБА_7 направлена до Стрийського міськрайонного суду Львівської області для прийняття рішення.
27.07.2020 згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справа передана для розгляду головуючому судді ОСОБА_1 у складі колегії суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..
29.07.2020 ухвалою колегії суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області заява ОСОБА_7 була призначена до розгляду у судовому засіданні. Також ухвалою від 29.07.2020 з метою забезпечення права засудженого ОСОБА_7 на захист було забезпечено участь захисника у даному кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України обсяг перевірки справи обмежується поданою заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Якщо при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами буде встановлено, що нововиявлені обставини не підтвердились або не справили істотного впливу на законність та обґрунтованість судового рішення, що переглядалося, суд має постановити ухвалу про залишення поданої заяви без задоволення.

У відповідності до ч. 4 ст. 466 КПК України суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими або виключними обставинами, якщо вони не оспорюються.

Як на правову підставу для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, засуджений ОСОБА_7 покликається на п. 1, 2 ч. 2 ст. 459 КПК України, а саме: зловживання слідчого, прокурора, суду під час кримінального провадження; штучне створення або підроблення доказів, неправильність пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідків, на яких ґрунтується вирок

Так, слід звернути увагу, що правові підстави для здійснення судом кримінального провадження за нововиявленими обставинами, на час подання засудженим ОСОБА_7 заяви, регулювалось ст. 459 КПК України від 27.08.2018 у редакції від 05.08.2018 у якій був відсутній пункт 2 частини 2 вказаної статті (зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження), а саме такий пункт був виключений на підставі Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Вказана підстава згідно п.3 ч.3 ст. 459 КПК України була визнана як виключна обставина для перегляду рішень, які набрали законної сили.

Тобто, з огляду на вищевикладене колегія суддів прийшла до переконання про відсутність підстав для перегляду вироку Апеляційного суду Львівської області від 13.11.2003 за тими нововиявленими обставини, на які посилається у заяві засуджений, а саме зловживання слідчого, прокурора та суду під час кримінального провадження, оскільки у ч. 2 ст. 459 КПК України, такі відсутні, та на момент подання заяви були віднесені до виключних обставин.

В той же час колегія суддів звертає увагу на той факт, що порушення, які ОСОБА_7 розцінює як зловживання слідчим, прокурором під час кримінального провадження, були здійснені на стадії досудового слідства, при цьому ОСОБА_10 не був позбавлений права заявити про всі ці порушення, які на його думку мали місце, саме під час судового розгляду справи, чого ним зроблено не було.

Нормами кримінально процесуального законодавства чинного на момент подання заяви ОСОБА_7 встановлено, що такі нововиявлені обставини, як зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження повинні бути встановлені вироком суду, а за неможливості його постановлення - матеріалами розслідування. Провадженню за такими ново виявленими обставинами обов`язково повинно передувати здійснення досудового розслідування щодо фактів зловживань слідчого, прокурора, слідчого судді, судді під час кримінального провадження. Тобто, з конкретизацією такого факту відносно певної особи, у даному випадку слідчого, прокурора, суддів.

Під зловживанням слідчого, прокурора, суду слід розуміти притягнення ними до кримінальної відповідальності завідомо невинних, примушення давати показання, завідомо незаконне затримання, привід або арешт, порушення права на захист. Злочинні діяння є підставою для провадження за виключними обставинами лише в тому випадку, якщо є зв`язок між незаконними діями осіб та прийнятим незаконним або необґрунтованим рішенням.

Однак, зазначені ОСОБА_7 у заяві факти щодо зловживання судді під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення, не встановлені вироком суду та не підтверджені матеріалами розслідування, постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, а тому на думку суду не можуть бути визнані нововиявленими обставинами.

Що стосується посилання ОСОБА_7 як на підставу для перегляду вироку за нововиявленими обставинами на п.1 ч.2 ст. 459 КПК України, тобто свідоме підроблення доказів, неправильність пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідків, на яких ґрунтується вирок, то такі на думку суду не заслуговують на увагу. Так, перш за все, слід звернути увагу на той факт, що вирок Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003, яким ОСОБА_7 було визнано винним та засуджено до довічного позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України був предметом касаційного перегляду, під час якого всім доводам та зауваженням засудженого ОСОБА_7 надавалась відповідна правова оцінка, та в результаті такий вирок залишений в силі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу ОСОБА_7 на те, що окремою ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 у ході судового розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_7 за п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України встановлено ряд недоліків досудового слідства, а також відсутність дійового нагляду за дотриманням законодавства України в процесі проведення досудового слідства з боку органів прокуратури, які не можуть залишитись поза увагою і потребують окремого реагування з метою недопущення подібних випадків в подальшій роботі в боротьбі із злочинністю. Однак серед таких порушень не виявлено будь яких недоліків, які вказані засудженим ОСОБА_7 у поданій ним заяві про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, зокрема про розбіжність у показаннях свідків, невідповідність висновків експертів.

На підставі вище наведеного колегія суддів прийшла до обгрунтованого висновку, що обставини на які заявник ОСОБА_7 покликається як на нововиявлені у поданій ним заяви,(свідомі неправдиві покази свідків, неправдиві покази експертів, підроблені докази) не є нововиявленими обставинами у розумінні статті 459 КПК України, такі покази свідків та докази по кримінальній справі були предметом судового дослідження та таким була надана оцінка Апеляційним судом Львівської області у вироку від 14.11.2003, який залишений в силі ухвалою Верховного Суду України від 30.03.2004.

Окрім цього, суд звертає увагу і на той факт, що засуджений ОСОБА_7 не був позбавлений можливості заявляти подібного роду клопотання раніше, однак таким правом у встановленому законом порядку не скористався.

При цьому суд відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, в якому, зокрема, зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

На підставі вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що на підтвердження своїх доводів заявник не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених ним у заяві обставин, а тому суд не вважає вказані обставини нововиявленими, в розумінні ст. 459 КПК України (у редакції від 05.08.2018), тобто такі не можуть бути підставами для перегляду вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим заяву ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 459-464, 466, 467 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_7 від 27.08.2018 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом семи діб із дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3