Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

19 квітня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
секретаря судового засідання ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 березня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у кримінальному провадженні №0000004,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 березня 2021 року задоволено клопотання заступника начальника відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області начальника слідчого відділення капітана поліції ОСОБА_9 , яке погоджене начальником Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_10 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, в силу ст.89 КК України не маючого судимості, неодруженого, непрацюючого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів, з одночасним визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 113500 грн., у разі внесення якої на підозрюваного буде покладено ряд процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Строк тримання під вартою встановлено рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 12 години 52 хв. 10 березня 2021 року.

Строк дії ухвали визначено до 12 години 52 хв. 09 травня 2021 року. Одночасно судом визначено розмір застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 113500 гривень.

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, а саме переховуватись від органу досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що підставою для тримання під вартою ОСОБА_8 є лише тяжкість інкримінованого йому злочину.

Також, на переконання захисника, слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий в порядку ст.89 КК України, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, проживає із цивільною дружиною та мамою, які під час розгляду клопотання щодо тримання ОСОБА_8 під вартою надали підозрюваному лише позитивну характеристику.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу та обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційні доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За визначенням ч.1 ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно ч.1 ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, слід врахувати, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

11 березня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Зібрані органами досудового розслідування докази, на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому злочині.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження.

Зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду стверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків він не одружений, не має на утриманні дітей чи непрацездатних осіб, у матеріалах провадження відсутні відомості про наявність у нього законного джерела отримання доходів.

Щодо ризику незаконно впливу на свідків у кримінальному провадженні, то він стверджується тим, що ОСОБА_8 притягувався до кримінальної відповідальності, за нанесення тілесних ушкоджень, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, та розуміє, що в разі доведення його вини, може бути позбавленим волі, тому з метою уникнення відповідальності, шляхом застосування фізичної сили чи в інший спосіб може змусити свідків у кримінальному провадженні, в тому числі і понятих, які брали участь в ході його затримання 10.03.2021, змінити надані ними показання на свою користь.

Також існує ризик знищення, приховувати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час триває досудове розслідування, під час якого з`ясовуються обставини, які мають суттєве значення, а тому підозрюваний, перебуваючи на волі, матиме змогу знищити або спотворити такі речі. Наряду з цим, на даний час не встановлено відомостей, що стосуються того, чи є у підозрюваного ОСОБА_8 спільники, тобто в разі того, якщо останній перебуватиме на волі, він може повідомити таких осіб про своє викриття та з допомогою їх знищити чи спотворити речі, які можуть мати суттєве значення для подальшого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, колегія суддів вважає реальним існування ризику вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, оскільки він 9 разів притягувався до кримінальної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.185, ч.1 ст. 125, ч.1 ст.289, ч.2 ст.289, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 125 КК України. Тобто ОСОБА_8 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, які відносяться категорій майнових, проти життя і здоров`я особи та проти безпеки руху та експлуатації транспорту. Слід вказати те, що ОСОБА_8 не має постійного доходу, а з метою уникнення відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 307 КК України, для того щоб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, останній може вчинити майнові злочини для здобуття коштів як для особистого прожиття так і для їх використання, з метою втечі.

Отже вказані обставини, у своїй сукупності, свідчать не лише про наявність вказаних ризиків, але й свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цим ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Доказів на спростування вказаних висновків стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить переконання, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог захисника не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 березня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3