ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/794/21 Справа № 191/1600/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000618 стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 20.05.2020 року вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ст. 389 КК України до 1 місяця 25 днів арешту,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю
прокурора
в режимі відеоконференції ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника
в режимі відеокоференції ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 01 квітня 2021 року включно.
Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину за ч.2 ст. 289 КК України, при цьому на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних передумов, оскільки у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, не допитані свідки, не досліджені речові та письмові докази. Як наслідок, у цей період, є наявними обставини, визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.
Оцінивши в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, розлучений, ніде не працював до затримання, негативно характеризується, свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків у останнього. Тому наявні такі ризики як те, що він перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з прийнятим рішенням суду.
Вказує на те, що у своєму клопотанні прокурор посилається на стандартні статті та попередні судимості обвинуваченого, до суду не з`являються свідки, відсутні жодні докази. Крім того, зазначає, що на даний час у нього значно погіршився стан здоров`я та він знаходиться у медико-санітарній частині.
Також обвинувачений просить зменшити суму застави, яка була визначена йому судом першої інстанції у розмірі 89 000 гривень, оскільки має двох неповнолітніх синів та матір, яка є інвалідом ІІІ групи та його рідні не можуть внести заставу у такому великому розмірі.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування ОСОБА_6 під вартою.
Розглядаючи клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Питання обґрунтованості підозри не є предметом судового розгляду, з огляду на стадію кримінального провадження та висунення прокурором обвинувачення і на даний час вже здійснюється судовий розгляд доведеності обвинувачення.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, а саме, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено законом покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої, особу обвинуваченого, який не має постійного місця роботи та джерела доходу, характеризується негативно, раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти власності, останній раз 20.05.2020 року вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 місяця 25 днів арешту.
У зв`язку з чим, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.
Водночас, при перевірці доводів апеляційної скарги обвинуваченого в частині визначення йому застави в непомірній сумі, апеляційним судом встановлено, що 26 травня 2020 року ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області до ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначення застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 84 080 гривень.
Проте, після надходження обвинувального акта до суду, у підготовчому судовому засіданні 20 липня 2020 року суд, при вирішенні питання щодо доцільності запобіжного заходу, раніше застосованого до обвинуваченого, продовживши йому строк тримання під вартою, не визначив йому розмір застави, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону, внаслідок чого відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою з визначенням розміру застави.
За вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Згідно з ч.4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Розмір застави визначається у межах щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Апеляційний суд, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, а також з огляду на наявність вказаних ризиків, вважає, що застава у мінімальному розмірі, встановленому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є частковою обгрунтованими, тому підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 задовольнити частково.
Продовжити ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 квітня 2021 року включно.
Визначити, що у разі внесення обвинуваченим або іншою фізичною або юридичною особою застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 43 780 гривень 00 копійок, ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.
У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
- не відлучатись із м. Синельникове Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого мешкання.
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;
У випадку внесення застави строк дії обов`язків встановити до 01 квітня 2021 року.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки або порушення ним обов`язків, покладених цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4