Справа № 369/8662/21
Провадження № 1-кп/369/1657/21
В И Р О К
іменем України
28.07.21 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілих адвоката ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 10000583 від 02.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самарканд, Узбекистан, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та до затримання проживав в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

02 травня 2021 року, близько 01 години, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Покровська в смт. Чабани Фастівського району Київської області, від села Новосілки в напрямку вулиці Машинобудівників, в порушення вимог пп. «б», «д» п. 2.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», не був уважний під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на зміну дорожньої обстановки, перевищив максимально дозволену швидкість руху в населеному пункті рухався зі швидкістю близько 78,66 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, згідно з яким «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.», виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг з другорядної дороги вулиці Покровської, на головну дорогу вулицю Машинобудівників смт. Чабани, не надав дорогу автомобілю, котрий рухався головною дорогою, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно з яким «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, чим порушив вимоги пп. «б» п. 8.4 «Дорожні знаки поділяються на групи. Знаки пріоритету - встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги», внаслідок чого виїхав на перехрестя з вулицею Машинобудівників, де здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався головною дорогою вулицею Машинобудівників смт. Чабани від села Хотів в напрямку автодороги «Київ-Одеса».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, пасажир автомобіля «Volkswagen Polo», д/н НОМЕР_2 , - ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до Київської обласної клінічної лікарні.

Смерть ОСОБА_9 наступила внаслідок множинних переломів кісток черепа і кісток обличчя з розміжченням головного мозку. Ушкодження в ділянці голови відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів можливо за обставин ДТП.

ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної краніо-вертебро-торакальної травми, струсу головного мозку, хребетно-спино-мозкової травми, забою спинного мозку на рівні 6-го шийного і 1-го грудного хребців, компресійно-уламкового перелому тіла 7-го шийного хребця, перелому поперечних відростків тіл 1-го грудного і 1-3-го поперекових хребців, забою грудної клітини з переломами 6-го, 9-го ребер зліва і 10-го, 11-го ребер справа, а також забійно-рваної рани лобно-скроневої ділянки зліва та тім`яної ділянки, саден правого плечового суглобу. Описані ушкодження утворилися від дії тупого/их/ предмету/ів/, по давності можуть відповідати строку і обставинам ДТП, і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент спричинення.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пп. «б», «д» п. 2.3, п. 12.4, п. 16.11, пп «б» п. 8.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_9 та заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у висунутому обвинуваченні визнав та вказав, що він мав два роки офіційного водійського стажу, вважає себе досвідченим водієм, приїхав в Україну працювати, взяв в оренду автомобіль, на ньому неофіційно надавав послуги таксі, 01.05.2021 року сів за кермо о 9 ранку, вночі пасажирками були дві нетверезі жінки, на яких він відволікся від керування та повернув голову вправо на заднє пасажирське сидіння, після цього нічого не пам`ятає, отямився, коли з автомобіля його витягали працівники поліції.

У вчиненому щиро розкаявся, просив його не позбавляти волі, оскільки, перебуваючи під вартою, він не зможе матеріально допомагати потерпілим.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до суду не прибули, їхній представник адвокат ОСОБА_13 заявлені цивільні позови про стягнення на користь ОСОБА_11 матері ОСОБА_9 28036 грн. майнової та 500000 грн. моральної шкоди, а також про стягнення на користь ОСОБА_12 сина ОСОБА_9 500000 грн. моральної шкоди підтримала та просила задовольнити, при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_10 до суду не прибув, оскільки після ДТП є паралізованим хворим, для розгляду направив цивільний позов, в якому просив стягнути з обвинуваченого на свою користь 79472,50 грн. майнової шкоди та 300000 грн. моральної шкоди, оскільки після травм в ДТП він витратив власні кошти на лікування, грошей на реабілітацією він не має, він був єдиним годувальником у сім`ї, судове провадження просив здійснювати у його відсутність, при призначенні покарання вважав, що обвинувачений заслуговує на суворе покарання.

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники зміст фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено з допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу, а також документів на підтвердження позовних вимог.

Тому, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в обсязі висунутого йому обвинувачення доведена повністю, тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 та заподіяло потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого діяння за ч. 2 ст. 286 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Також судом враховується ставлення обвинуваченого до вчиненого, молодий вік обвинуваченого, позиція сторони обвинувачення та захисту, а також думка потерпілих та представника.
Крім того, при призначенні покарання суд бере до уваги, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання має виключно позитивні характеристики.
Тому за результатами судового провадження суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті з призначенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Вирішуючи заявлений у справі цивільний позов, суд, виходячи з вимог ст. ст. 127 129 КПК України, вважає такими, що підлягають до задоволення, вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих заявлених до відшкодування сум завданої майнової шкоди, що стосується відшкодування моральної шкоди вимоги задовольняє частково в сумі по 200000 грн. на користь кожного з потерпілих.
В решті позовних вимог суд відмовляє за необґрунтованістю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 рахувати з дня його затримання, тобто з 02.05.2021 року.
До набранням вироком законної сили обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцюм. Самарканд, Узбекистан, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО», залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 10812 (десять тисяч вісімсот дванадцять) грн. 06 коп. процесуальних витрат.

Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити частковою.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самарканд, Узбекистан, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та до затримання проживав в АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_11 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (двадцять вісім тисяч тридцять шість) грн. завданої майнової шкоди та 200000 (двісті тисяч) грн. завданої моральної шкоди.
Цивільний позов в інтересах ОСОБА_12 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самарканд, Узбекистан, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та до затримання проживав в АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_14 , яка діє в інтересах ОСОБА_12 та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 (двісті тисяч) грн. завданої моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самарканд, Узбекистан, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та до затримання проживав в АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_10 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 (сімдесят дев`ять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн. 50 коп. завданої майнової шкоди та 200000 (двісті тисяч) грн. завданої моральної шкоди.
Врешті позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1