єдиний унікальний номер справи 546/72/21
номер провадження 1-кп/546/45/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за № 0000003, відомості про яке 11.01.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лучки Решетилівського району Полтавської області, громадянки України, з повною середньою освітою, не заміжньої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючої, не інваліда, не депутата, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст. 89 КК України,

у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

05 січня 2021 року близько 11 години ОСОБА_5 разом із матір`ю ОСОБА_6 , з метою допомоги, прийшла до будинку дядька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого у АДРЕСА_2 , який є інвалідом І групи з приводу загального захворювання та обмежений у пересуванні.
ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні будинку, вирішила таємно викрасти гроші ОСОБА_7 , які зберігалися у кімнаті останнього, про що їй було достовірно відомо.
Того ж дня, ОСОБА_5 близько 12 години за відсутності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебували в іншій кімнаті будинку, реалізуючи свій протиправний намір, переслідуючи корисливий мотив, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за відсутності сторонніх осіб зайшла до кімнати ОСОБА_7 , до якої мала вільний доступ, де у ліжку знайшла гаманець із грошима, з якого таємно викрала 100 доларів США, які належали потерпілому ОСОБА_7 та які в подальшому, а саме 07.01.2021, обміняла на спиртні напої горілку, тим самим розпорядилася викраденим на власний розсуд.
Згідно інформації АТ «Державний ощадний банк України» станом на 05 січня 2021 року еквівалент 100 доларів США становить 2818 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 заподіяла потерпілому ОСОБА_7 матеріальні збитки на суму 2818 гривень.
Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
У судове засідання з`явилися прокурор, представник потерпілого та обвинувачена.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину визнала повністю, підтвердила фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті.
Потерпілий ОСОБА_7 до суду не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Подав суду заяву про проведення розгляду справи без його особистої участі, оскільки будучи інвалідом 1 групи за станом здоров`я не має фізичної можливості з`явитися до суду. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Представник потерпілого ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що завдана шкода обвинуваченою відшкодована у повному обсязі. Зазначив, що цивільний позов не заявлявся, при винесенні покарання покладається на розсуд суду та вважає, що обвинувачена повинна понести покарання за скоєне.
При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченої та що стосуються речових доказів.

Обвинувачена та представник потерпілого погодилися з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачена у судовому засіданні свою вину визнала повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченої та що стосуються речових доказів.

Обвинувачена у судовому засіданні показала, що події, а також час, місце та спосіб скоєння нею кримінального правопорушення, описані в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, та вона їх в повному обсязі підтверджує. Пояснила, що 05 січня 2021 року перебувала зі своєю матір`ю ОСОБА_6 у будинку потерпілого ОСОБА_7 , куди прийшли з метою допомоги догляду за хворим потерпілим. Шляхом вільного доступу із кімнати потерпілого, поки потерпілий та її матір перебували в іншій кімнаті, таємно викрала 100 доларів США із гаманця потерпілого, який знайшла у ліжку, які в подальшому через декілька днів обміняла на горілку. В судовому засіданні щиро розкаялася у скоєному, запевнила суд, що більше подібне не повториться, просила суворо не карати.

Суд, допитавши обвинувачену, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченої, вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а її дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно з довідкою ГУНП в Полтавській області та процесуальних документів вбачається, що обвинувачена ОСОБА_5 раніше судима вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 06.12.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнена від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 16.01.2020 звільнена від покарання за закінченням іспитового строку, тобто є особою, яка відповідно до ст. 89 КК України не має судимості.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим. Саме такі правові висновки викладені у постанові ККС ВС від 27 вересня 2018 року у справі № 647/1831/15-к.

Згідно з довідкою КНП «Решетилівська ЦРЛ Решетилівської районної ради Полтавської області» ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не перебуває. Відповідно до медичного висновку від 18.01.2021, виданого Решетилівською ЦРЛ не потребує примусового лікування від алкогольної залежності.

Компрометуючих матеріалів на ОСОБА_5 виконавчий комітет Решетилівської міської ради немає.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (ч. 1 ст. 65 КК України).

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.185 КК України, віднесено кримінальним законом до кримінальних проступків;

- особу обвинуваченої, яка не працює, не заміжня, на утриманні осіб немає, характеризуючі негативні ознаки відсутні, не перебуває на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра, не потребує примусового лікування від алкогольної залежності, раніше не судима згідно ст. 89 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, у відповідності зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, відомостей, що характеризують особу обвинуваченої, яка у судовому засіданні визнала повністю свою вину у вчиненні кримінального проступку, розкаялася у вчиненому, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, характеристику особи обвинуваченої, ненастання тяжких наслідків, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначені статтею 76 КК України.

Суд, враховуючи конкретні обставини справи, особу обвинуваченої, думку потерпілого, висловлену у письмові заяві, який при вирішенні питання призначення покарання поклався на розсуд суду, думку представника потерпілого, думку прокурора, який просив призначити покарання у виді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, застосувавши до неї положення статті 75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 2 статті 76 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Постановою інспектора сектору дізнання Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 від 11 січня 2021 року у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом: купюру 100 доларів США, приєднано до матеріалів кримінального провадження та передано згідно розписки від 11.01.2021 на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 .

Долю речових доказів слід визначити відповідно до ст. 100 КПК України, повернувши їх власнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 100, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ по справі, а саме:

-купюру 100 доларів США, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , повернути власнику ОСОБА_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Згідно зі ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1