ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1410/21 Справа № 191/457/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції посилався на те, що у загальний строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 зараховано загальний час його тримання під вартою з дня фактичного затримання - 05 квітня 2016 року до набрання вироком законної сили -09 жовтня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а період з 10 жовтня 2017 року (дата набрання вироком законної сили) до 01 листопада 2017 року (прибуття засудженого до СВК-94), не є строком попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , виходячи з того, що його процесуальний статус з 10 жовтня 2017 року змінився з обвинуваченого на засудженого, тому суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого та зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме: починаючи з дати фактичного його затримання 05.04.2016 року до дати прибуття до місця відбування покарання Синельниківської виправної колонії №94.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні засуджений та захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
З системного аналізу наведених норм ч. 5 ст. 72 КК України, з урахуванням положень ст. 5 КК України, видно, що строк попереднього ув`язнення слід зараховувати з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі лише тоді, коли злочин було вчинено до 21 червня 2017 року.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджено вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року за ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено відраховувати з 05 квітня 2016 року, зарахувавши в строк відбування призначеного покарання перебування ОСОБА_7 під вартою з 05 квітня 2016 року до 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З рапорту про затримання особи вбачається, що ОСОБА_7 було затримано 05 квітня 2016 року (а.с. 13).
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.10.2017 року зазначений вирок в частині призначеного покарання залишено без змін.
Згідно довідки Державної установи Синельниківська виправна колонія №94 Міністерства юстиції України до колонії ОСОБА_7 прибув 01.11.2017 року.
Період з 10.10.2017 року по 01.11.2017 року, який просить зарахувати засуджений як попереднє ув`язнення, починається з часу постановлення ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.10.2017 року, якою було залишено без змін вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року та закінчується датою прибуття ОСОБА_7 до Державної установи Синельниківської виправної колонії №94 Міністерства юстиції України.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Отже, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 532 КПК України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не вбачає підстав для зарахування засудженому ОСОБА_7 періоду з 10 жовтня 2017 року до 01 листопада 2017 року в строк відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки вказані обставини мали місце після набрання вироком законної сили та не пов`язані із його затриманням, триманням під вартою як запобіжним заходом, участю у проведенні слідчих дій або участю у судовому розгляді кримінальних проваджень, а тому не є строком попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , процесуальний статус якого з 10 жовтня 2017 року змінився з обвинуваченого на засудженого.
Крім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що доказів перебування ОСОБА_7 , як особи, яка відбуває покарання, у період з 10.10.2017 року до 26.10.2017 року в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження, не було надано.
З урахуванням викладеного, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4