Справа № 953/6694/21
н/п 1-кс/953/3502/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2021 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судовий засідань- ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

представника потерпілої- ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 від 19.02.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, офіційно ніде не працює, на утримані непрацездатних осіб немає, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2021 до суду надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 від 19.02.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000283 від 19.02.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_9 підозрюється в тому, що з серпня 2020 року, точного часу не встановлено, не маючи законного джерела доходу, будучи безробітним, з метою незаконного збагачення розробив план вчинення кримінальних правопорушень, а саме вимагання грошових коштів у громадян. З метою реалізації свого умислу ОСОБА_9 в серпні 2020 року, точна дата та час не встановлені, вигадав злочинний план, згідно якого почав вимагати грошові кошти у потерпілої ОСОБА_10 . На виконання плану ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_10 про те, що до нього з погрозами на його адресу та адресу ОСОБА_10 звернувся чоловік вірменської національності на ім`я ОСОБА_11 , який йому повідомив про те, що в 2010 році ОСОБА_10 отримала у останнього грошові кошти в сумі 50 000,000 доларів США та не виконала між ними домовленостей, у зв`язку з чим ОСОБА_10 необхідно повернути зазначені грошові кошти. В подальшому ОСОБА_9 почав систематично телефонувати та надсилати повідомлення на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_10 , в яких висловлював приниження честі та гідності та погрози застосування фізичного насилля відносно ОСОБА_10 та членів її сім`ї з вимогою передати йому грошові кошти в сумі 50 000,00 доларів США, нібито для їхньої передачі особам вірменської національності.

У зв`язку із вказаними обставинами, з метою більш ефективної реалізації свого злочинного плану ОСОБА_9 залучив до його здійснення свого батька ОСОБА_5 , вступивши з ним таким чином у змову. Побоюючись реалізації висловлених погроз в кінці серпня 2020 року ОСОБА_10 через свого знайомого ОСОБА_12 передала ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 2000 доларів США. ОСОБА_9 переконавшись в тому, що його план виявився дієвим та шляхом вимагання з ОСОБА_10 можливо і далі отримувати грошові кошти, продовжив їй телефонували та надсилати повідомлення з вимогами передачі йому всієї названої суми, супроводжуючи свої вимоги погрозами застосування фізичного насильства щодо потерпілої та членів її родини. В свою чергу ОСОБА_10 побоюючись виконання погроз, на вимогу ОСОБА_9 , в вересні 2020 року передала йому грошові кошти в сумі 11000 доларів США через його батька ОСОБА_5 . Крім того, 17.09.2020 ОСОБА_10 через свого брата ОСОБА_13 , передала ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, які забрав ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчий вказує, що з листопада 2020 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , усвідомивши, що здійснення погроз з вимогою передачі грошових коштів від двох осіб буде більш дієвим, почали разом вимагати у ОСОБА_10 передання грошових коштів з погрозою фізичного насилля над останньою та членами її сім`ї.

03.12.2020 ОСОБА_10 , побоюючись за своє життя та життя своїх близьких, отримуючи систематичні погрози фізичної розправи від ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , сприймаючи їх реально, передала через ОСОБА_14 , який не був обізнаний про злочинні плани останніх грошові кошти в сумі 70000 грн.

У подальшому - на початку січня 2021 року ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , вважаючи, що від потерпілої ОСОБА_10 можна отримати значно більшу суму грошових коштів, вирішили залучити до свого злочинного плану ОСОБА_16 , з яким вступили в злочинну змову та який також мав здійснювати телефонні дзвінки з погрозами та вимогою передати йому грошові кошти під виглядом чоловіка вірменської національності на ім`я ОСОБА_11 .

З початку січня 2021 року, ОСОБА_16 виконуючи свою роль, за попередньою змовою з ОСОБА_17 та ОСОБА_5 , почав систематично здійснювати телефонні дзвінки потерпілій ОСОБА_10 з погрозами фізичної розправи та вимогою віддати нібито його грошові кошти в повному обсязі.

Слідчий зазначив, що 26.02.2021 ОСОБА_10 , побоюючись за своє життя та життя своїх близьких, отримуючи систематичні погрози фізичної розправи від ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , сприймаючи їх реально, з метою передачі грошових коштів приїхала до будинку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , де до неї вийшла дружина ОСОБА_5 , якій вона передала грошові кошти в сумі 40000 грн.

В подальшому ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_16 діючи за попередньою змовою, умисно, маючи на меті отримання грошових коштів для особистого збагачення продовжили систематично здійснювати телефонні дзвінки на адресу потерпілої ОСОБА_10 з погрозами фізичного насильства щодо неї та членів сім`ї з вимогою передачі їм грошових коштів.

08.04.2021 ОСОБА_10 , побоюючись за своє життя та життя своїх близьких, отримуючи систематичні погрози фізичної розправи від ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , сприймаючи їх реально, отримавши від ОСОБА_16 вказівки переказати грошові кошти на банківську картку НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_18 , в рамках проведення контролю за вчиненням злочину, через касу відділення АТ КБ ПриватБанк, яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 1, переказала на вказану банківську картку грошові кошти в сумі 5000 грн.

Слідчий вказав, що незаконним діями ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_16 потерпілій ОСОБА_10 заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 13 000 доларів США та 115 000 грн.

Після цього, 08.04.2021 ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_16 затримані в порядку ст. 208 КПК України, чим була припинена їх злочинна діяльність.

У зв`язку з чим, 09.04.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, а саме вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілою та її близькими родичами, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Підставою для звернення до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.189 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Представник потерпілої підтримала клопотання слідчого та прохала його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на необґрунтованість повідомленої підозри, а також на недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Сторона захисту прохала слідчого судді врахувати соціальні зв`язки підозрюваного та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши позицію сторони захисту та сторони обвинувачення, дослідивши надані матеріали та докази у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

В провадженні Головного управління Національної поліції в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0000283 від 19.02.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

08.04.2021 о 21 годин 40 хвилин ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

09.04.2021 о 16 годині 25 хвилин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, а саме вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілою та її близькими родичами, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Слідчим суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_5 є осудною особою, який досяг 14-річного віку.

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.
За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбачене ч.2 ст.189 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів: даними, які містяться в заяві ОСОБА_10 про порушення кримінального провадження; даними, які містяться в рапортах старшого оперуповноваженого Харківського управління ДВБ НП України ОСОБА_19 ; показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка було допитана в межах розгляду даного клопотання у якості свідка та які містяться в протоколах допиту від 20.02.2021, 09.03.2021,10.03.2021,18.03.2021; інформацією, яка міститься в протоколах про проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з позначкою «Розсекречено» від 23.03.2021; даними, які містяться в протоколі огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 08.04.2021; даними, які містяться в протоколі добровільної видачі грошових коштів від 08.04.2021.

Слідчий суддя зазначає, що заперечення сторони захисту стосовно необґрунтованості повідомленої підозри стосуються оцінки доказів, наданих стороною обвинувачення на предмет їх належності, допустимості та достатності, що виходить за межі тих питань, які слідчий суддя має вирішувати під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

На цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, слідчий суддя повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваним: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілу.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину, що у свою чергу позбавляє підозрюваного можливість у подальшому бути звільненим від кримінальної відповідальності з випробуванням, може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілу, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків та потерпілу, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Також достатньо обґрунтованим є ризик знищення, приховування або спотворення підозрюваним документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки, яка зазначає прокурор, та як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити речі та інформацію, які до теперішнього часу не вилучені та не долучені до матеріалів кримінального провадження, зокрема засоби зв`язку фігурантів які ще не вилучено, грошові кошти та інші цінності, здобуті злочинним шляхом для їх подальшої конфіскації.

Також слідчий суддя вважає не доведеним ризик, щодо вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_5 , оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стороною обвинувачення не надано ніяких документів, які б підтверджували, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому; не надано показів свідків, щодо схильності останнього до протиправної поведінки.

Крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та корисливим злочином, а саме злочином проти власності, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, крім того злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, з погрозою застосування фізичного насильства, а також завдало значної шкоди потерпілій, а також данні щодо його особи, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, даних щодо перебування у шлюбі підозрюваного ані стороною обвинувачення, ані стороною захисту не надано, офіційно ніде не працює, тобто не має стійких соціальних зав`язків та виявляє підвищену соціальну небезпеку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Оцінюючи сукупність обставин: обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, те що на даний час по цьому кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій направлених на встановлення та зібрання доказів, слідчий суддя вважає, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній зможе незаконно впливати на хід досудового розслідування, в тому числі впливати на потерпілу.

За таких підстав, те, що злочин у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 був вчинений за попередньою змовою групою осіб, з погрозою застосування фізичного насильства, а також завдало значної шкоди потерпілій, слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який прохає прокурор.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який вчинено з погрозою застосування насильства.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 від 19.02.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на 60 діб до 06.06.2021 включно, без застосування застави.

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 06.06.2021 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1