Справа № 932/3814/21
Провадження № 1-кс/932/2567/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся із скаргою до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська на постанову прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 від 10.06.21 року про відмову у визнанні потерпілим.

В обґрунтування скарги зазначає, що слідчим відділом Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000394, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2021 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вказує, що мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілями марки «Мерседес», під його керуванням та автомобіля марки «Нісан», під керуванням ОСОБА_6 . На останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою судді його визнано винуватим у вчиненні вказаної пригоди. Рішення суду в цій частині залишено без змін судом апеляційної інстанції, змінено лише захід стягнення.

Більш ніж через 10 місяців з дня дорожньо-транспортної пригоди, та після пред`явлення до нього цивільного позову про відшкодування збитків, ОСОБА_6 звернувся до органів поліції із заявою щодо вчинення кримінального правопорушення, надав довідку, що він начебто отримав тілесні ушкодження в результаті вказаної аварії.

Вказує, що в межах справи про адміністративне правопорушення він мав статус потерпілого, оскільки його автомобілю було завдано значних ушкоджень.

07.06.2021 року він, в порядку ст. 55 КПК України, подав до прокуратури заяву про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.

Оскаржуваною постановою прокурора йому відмовлено у визнанні потерпілим, оскільки потерпілим внаслідок кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України може бути лише особа, якій завдано відповідної тяжкості тілесні ушкодження.

Скаржник вважає постанову протиправною, оскільки прокурором зроблено безпідставний висновок, що потерпілим може бути лише особа, якій завдано тілесних ушкоджень відповідного ступеня тяжкості, норми КПК України, передбачають, що потерпілим може бути особа, які завдано і майнової шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Вказує, що його статус потерпілого підтверджується і матеріалами адміністративної справи, де вказано про його статус потерпілого за дорожньо-транспортною пригодою.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав, просить таку задовольнити, надав пояснення аналогічні її доводам. Звертає увагу, що вказане кримінальне провадження ініційоване винуватцем ДТП лише з метою уникнення відшкодування завданої шкоди. Останній навіть намагався зупинити провадження у справі про відшкодування шкоди до вирішення кримінального провадження.

Прокурор щодо скарги заперечила, вказує, що ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не отримував, а отже потерпілим в провадженні за ч. 1 ст. 286 КК України бути не може. Постанову вважає правомірною, просить в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши думку скаржника та прокурора, ознайомившись із доводами скарги та долученими до неї документи, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Процесуальним законом не передбачено винесення окремої постанови та/або ухвали про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, у визнанні особи потерпілою може бути відмовлено лише після ретельної перевірки доводів особи, що подала заяву про визнання її потерпілою та за очевидних та достатніх підстав, передбачених ч. 5 ст. 55 КПК України.

З представлених матеріалів вбачається, що мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілями марки «Мерседес», під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Нісан», під керуванням ОСОБА_6 .

Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_3 в межах розгляду вказаної справи мав статус потерпілого.

Автомобіль, яким керував ОСОБА_3 , внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження, що підтверджується також відповідним експертним висновком.

Вищевказана постанова, постановою судді Дніпровського апеляційного суду від 22.01.2021 року, змінена в частині накладеного адміністративного стягнення, в іншій частині залишена без змін.

Відомості до ЄРДР у даному провадженні внесено 07.05.2021 року, тобто майже через рік після дорожньо-транспортної пригоди.

Як вже було зазначено, виходячи із положень ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Висновок прокурора про відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим не ґрунтується на вказаній нормі процесуального закону.

Для набуття статусу потерпілого, особі може бути завдано одну із перелічених видів шкоди, і не обов`язково шкоди її здоров`ю чи життю.

Визначальним є те, що шкода, навіть майнова, повинна бути пов`язана та фактично бути результатом ймовірних кримінально караних дій, тобто перебувати у причинно-наслідковому зв`язку з ними.

В даному випадку, очевидно стверджувати, що такий зв`язок не простежується не видається можливим, оскільки шкода майну завдана саме внаслідок зіткнення транспортних засобів.

За викладених обставин, слідчий суддя не може констатувати наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди внаслідок ймовірного кримінального правопорушення, а тому визнати оскаржувану постанову прокурора належним чином мотивованою та обґрунтованою не видається можливим.

З врахуванням наведеного, скарга є підставною та підлягає до задоволення, а оскаржувана постанова відповідно - скасуванню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 2, 7-9, 55, 220, 303, 306, 307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :
скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим - задовольнити.

Постанову прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 від 10.06.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000394 від 07.05.2021 року скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1