Провадження №1-кп/447/70/21
Справа №443/519/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2021 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Миколаїв Львівської області кримінальне провадження №0000121, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 28.03.2020 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, українця, громадянина України, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

28.03.2020 приблизно о 07:20 год., на автодорозі Н-09 сполученням «Івано-Франківськ Львів», у межах населеного пункту с. Соколівка, Жидачівського району, Львівської області, ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у напрямку до м. Львова асфальтованою ділянкою дороги із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, які розділені лінією, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, із швидкістю близько 50 км/год. у ранкову пору доби, при денному освітленні, за сприятливих погодних умов, проявив злочинну самовпевненість і порушив Правила дорожнього руху України, а саме наблизившись до ділянки автодороги, що має заокруглення праворуч, при наближенні до якої встановлено попереджувальні дорожні знаки 1.1. «Небезпечний поворот праворуч» та 1.4.1. «Напрямок повороту» (рух праворуч), не врахував дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміни, чим створив небезпеку для руху та аварійну обстановку, а саме здійснюючи рух своєю правою смугою руху в напрямку до м. Львова, відволікся та не стежив за дорожньою обстановкою, без жодної на те об`єктивної причини, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зустрічно-перехресне зіткнення з автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 308D», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , який в салоні автомобіля перевозив пасажирів і рухався в зустрічному йому напрямку із швидкістю близько 50 км/год., повздовжні осі яких у момент зіткнення були розташовані під кутом 165°±5° градусів, що підтверджено висновком транспортно-трасологічної експертизи, що призвело до пошкодження транспортних засобів і травмування пасажира ОСОБА_6 .

У даній дорожній ситуації, водій автомобіля марки «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватись технічними вимогами п.п. 1.2, 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість попередити (уникнути) даної автопригоди зіткнення з зустрічним автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 308D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , визначалась дотриманням водієм автомобіля марки «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 технічних вимог п.п. 1.2, 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, для виконання яких у нього не було завад технічного характеру, що підтверджено висновком автотехнічної експертизи дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди (судової інженерно-транспортної експертизи).

Таким чином, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії саме водія автомобіля марки «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , який керуючи транспортним засобом, у порушення правила безпеки дорожнього руху допустив злочинну самовпевненість, а саме порушив вимоги розділу 1 п. 1.3., п.1.5.; розділу 2 п. 2.3.(б),(д); розділу 10 п. 10.1; розділу 12 п. 12.1 Правил дорожнього руху України, технічний зміст яких полягає в наступному:

п. 1.3., згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п. 1.5., згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3., відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

п. 10.1., згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 12.1, відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення ОСОБА_3 вище вказаних пунктів Правил дорожнього руху України, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та отриманням, згідно висновку судово-медичної експертизи, ОСОБА_6 травми у вигляді перелому кісток носа, гематоми лівої повіки, підшкірної та міжм`язевої емфіземи, перелому носової перетинки, перелому носового відростка лобної кістки, перелому криловидних відростків, перелому лівого піднебінного відростка верхньої щелепи, перелому заднього відростка ІХ-го ребра виникли при дорожньо-транспортній пригоді внаслідок контакту з виступаючими частинами салону автомобіля та відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції чинній на момент вчинення злочину), порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом марки «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференц зв`язку із Вишгородським районним судом Київської області обвинувачений заявив клопотання, у якому він просить звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку примиренням з потерпілим, оскільки він повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, вчинив необережний нетяжкий злочин та примирився з потерпілим, про що подав заяву, яка надійшла на електронну адресу Миколаївського районного суду Львівської області із Вишгородського районного суду Київської області.

12.08.2021 на електронну пошту суду потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву про проведення судового розгляду справи за його відсутності. Крім цього, просив звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із ним, вказав, що не має жодних матеріальних чи моральних претензій до ОСОБА_3 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання обвинуваченого, заяви потерпілого про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, оскільки обвинувачений вчинив необережний нетяжкий злочин, після вчинення злочину щиро розкаявся, сприяв проведенню досудового розслідування, примирився із потерпілим, який не має претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши письмові клопотання потерпілого та обвинуваченого, суд прийшов такого висновку.

Відповідно до ст. 46 КК України в чинній редакції з внесеними змінами, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Статтею 46 КК України в редакції, чинній на час вчинення даного злочину, передбачалось, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відтак, до застосування у даному випадку підлягає положення статті 46 КК України у редакції закону, що був чинний станом на час вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України є необережним нетяжким та відповідно до примітки до ст. 45 КК України не є корупційним.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений примирився із потерпілим, останній не має претензій до обвинуваченого майнового чи морального характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до вимог ч. 3 ст. 285 та ч. 8 ст. 284 КПК України, було роз`яснено підстави звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Обвинувачений дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

Враховуючи вищенаведене, клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

У судовому засіданні були досліджені документи, а саме: постанови про визнання предмету в якості речового доказу від 28.03.2020; ухвала про арешт майна від 15.04.2020 у справі №443/385/20, №1-кс/447/253/20; довідки про витрати на проведення експертиз.

Крім цього, у судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого, а саме вимога про судимість від 23.04.2020, згідно якої ОСОБА_7 раніше не судимий.

14.05.2020 ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області у судовому провадженні №1-кс/447/253/20 на автомобіль марки «DACIA LOGAN», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_3 , та яким користувався ОСОБА_3 , було накладено арешт.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України, зазначений арешт майна слід скасувати.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , автомобіль марки «DACIA LOGAN», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та постановлено зберігати на території Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. На підставі ст. 100 КПК України, вказаний автомобіль слід повернути законному володільцю.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 308D», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнано речовим доказом та постановлено зберігати на території Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. На підставі ст. 100 КПК України, вказаний автомобіль слід повернути власнику.

Вирішуючи питання розподілу процесуальних витрат на проведення екпертиз суд враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку.

Статтею 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. У постанові ВП ВС у справі №598/1781/17 від 17.06.2020 міститься правовий висновок щодо застосування норми права, відповідно до якого зазначено, що КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого у розмірі 7 355,25 грн., згідно довідок про витрати на проведення: судової інженерно-транспортної експертизи №15/2/432 від 14.04.2020, судової інженерно-транспортної експертизи №15/2/428 від 22.04.2020, судової інженерно-транспортної експертизи №15/2/429 від 28.04.2020, інженерно транспортної експертизи №15/2/519 від 29.04.2020.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючисть ст. 126, 284, 285, 286, 314, 372 КПК України, на підставі ст. 46 КК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження задоволити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження за №0000121, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2020 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 7 355 (сім тисяч триста п`ятдесят п`ять) гривень 25 копійок на користь держави.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 15.04.2020.

Речові докази у справі, а саме:

- автомобіль марки «DACIA LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, повернути законному володільцю;

- автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 308D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, повернути власнику ОСОБА_5 .

Копію ухвали після її проголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1