№ 207/1101/20
№ 1-кп/207/145/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кам`янське кримінальне провадження 0000976 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працюючого на посаді завідувача виставки 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Дніпропетровській області, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

На початку 2018 року потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , познайомився з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в ході подальшого спілкування добровільно запропонувала ОСОБА_4 допомогу, яка полягала в тому, щоб він зберігав церковний інвентар за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення будинку якого, а саме: 1/2 частина належала їй.

25.05.2018 року в денний час доби ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_7 , яка передала ключі від будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , щоб ОСОБА_4 міг перевезти церковний інвентар. Коли потерпілий ОСОБА_4 приїхав за даною адресою, то у нього виник конфлікт з мешканцями другої половини будинку. Не зважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_4 неодноразово намагався наголосити на тому, що ОСОБА_7 дозволила йому використовувати її частину будинку, мешканці другої половини не пускали його у двір вищевказаного будинку.

Так, 25.05.2018 року приблизно о 19.30 год. (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 разом зі своїм помічником ОСОБА_8 привезли на таксі свої речі для зберігання за вищевказаною адресою: АДРЕСА_2 . Коли вони вивантажили речі з таксі, до них вийшла мешканка другої половини будинку, ОСОБА_9 з якою в нього виник конфлікт, в зв`язку з тим, що вона перешкоджала занести речі до будинку.

В цей час з автомобілю, розташованого біля двору по АДРЕСА_2 вийшов ОСОБА_6 та був присутнім під час сварки, яка виникла між потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на ґрунті її особистих переконань. В ході чого, ОСОБА_6 , маючи намір на навмисне спричинення тілесних ушкоджень наніс потерпілому ОСОБА_4 не менше трьох ударів в голову, чим завдав пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку з раною в ділянці лівого вуха (слідом загоєння котрої є виявлений рубець в ділянці проти козелка лівого вуха) та гострим лівобічним після травматичним катаральним середнім отитом, які згідно висновку експерта № 1163-Е від 11.11.2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більше 6, але менш 21 дня.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що на початку травня місяця 2018 року він після служби у церкві познайомився з ОСОБА_7 1960 р.н. Після чого в ході подальших з нею розмов ОСОБА_7 запропонувала йому допомогу в збереженні церковного інвентарю. ОСОБА_7 запропонувала зберігати церковний інвентар в будинку, що розташований та адресою: АДРЕСА_3 .

25.05.2018 в першій половині дня він з ОСОБА_7 в телефонному режимі домовились про зустріч біля будинку, де вона дозволила зберігати церковний інвентар. Коли він прибув до місця зустрічі, біля будинку АДРЕСА_3 знаходилась ОСОБА_7 разом з іншою прихожанкою ОСОБА_10 та невідомий йому раніше чоловік (в подальшому з`ясувалось, що це чоловік ОСОБА_7 ). ОСОБА_7 дала йому ключі від калітки та вхідних дверей до будинку АДРЕСА_3 . В ході розмови ОСОБА_7 повідомила, що на даний час вказаною адресою ніхто не проживає. Після того як ОСОБА_7 поїхала, він зайшов до будинку. Через деякий час (вже в другій половині дня), коли він вийшов з двору та зачиняв калитку, до нього підійшла невідома раніше жінка і почала кричати і нецензурно виражатись в його бік. Жінка почала погрожувати фізичною розправою в разі, якщо він ще раз з`явиться за даною адресою. На що він повідомив жінці, що знаходився в даній частині будинку з дозволу власниці - ОСОБА_7 , але жінка його не слухала і продовжувала конфліктну ситуацію. Після чого він зателефонував ОСОБА_7 та попросив приїхати і владнати ситуацію, яка склалась. Приблизно через 5 хвилин на місце прийшла ОСОБА_10 і майже відразу приїхала ОСОБА_7 , яка пояснила жінці, що вона дійсно дозволила тимчасово використовувати її половину будинку для зберігання церковного інвентарю. Після розмови з ОСОБА_7 жінка пішла до будинку по АДРЕСА_1 , а вони всі поїхали у справах.

Того ж дня, приблизно о 19 год. 00 хв. він знаходився у церковному храмі по АДРЕСА_4 разом зі своїм товаришем ОСОБА_8 , який допомагав погрузите до автомобілю церковний інвентар. Після чого, він разом з ОСОБА_8 поїхали на таксі до будинку, що розташований по АДРЕСА_3 . Коли вони під`їхали до будинку, жінка вже чекана на них біля будинку та знову почала кричати та погрожувати фізичною розправою. Він знову нагадав жінці про те, що в нього є дозвіл на знаходження в половині будинку.

Під час їх розмови, з двору будинку по АДРЕСА_1 вийшов невідомий йому раніше чоловік. Чоловік почав також висловлюватись нецензурною лайкою в його бік та погрожувати фізичною розправою та нічого не пояснюючи, наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого вуха, від чого він по шатнувся, але втримався на ногах. Потім він отримав другий удар кулаком лівої руки від чоловіка в ділянку щелепи з лівого боку, а потім ще один удар кулаком в потилицю, від якого він не втримався на ногах і впав на землю біля дерева, що розташоване біля даного двору. В подальшому, його забрала до лікарні карета швидкої ведичної допомоги.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

В жовтні 2017 року вона познайомилась з ОСОБА_4 , 1990 року народження, який є батюшкою та служить в храмі, розташованому по АДРЕСА_2 .

25.05.2018, приблизно о 09 год. 00 хв. вона домовились по телефону з ОСОБА_7 , 1960 р.н., про зустріч, для того щоб ОСОБА_4 зміг винаймати частину належного їй будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . В цей же день, приблизно о 10 год. 00 хв. вона зустрілась з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та її чоловіком навпроти частини будинку, розташованого за вищевказаною адресою. Після огляду будинку, ОСОБА_7 дала усний дозвіл ОСОБА_4 на використання даної частини будинку для своїх потреб та віддала ключі від зазначеного будинку та пішла в своїх справах. В цей же день, приблизно о 16 год. 00 хв. до неї подзвонив ОСОБА_4 та повідомив, що мешканка другої половини будинку по АДРЕСА_1 перешкоджає йому зайти до будинку, мотивуючи тим, що це її територія домоволодіння.

Щоб уникнути конфлікту, вона прибула на місце, де біля воріт будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , побачила раніше незнайому жінку, віком приблизно 50 років, яка не пускала нікого у двір вищевказаного домоволодіння. Вона подзвонила ОСОБА_7 , яка відразу приїхала на місце та пояснила вищевказаній жінці, що вона дозволила ОСОБА_4 використовувати свою частину будинку, але вищевказана жінка наполягала на своєму, що нібито без її дозволу ОСОБА_4 не може користуватись зазначеною частиною будинку, та направилась до себе до дому, а ОСОБА_4 почав заносити свої речі до тієї частини будинку, яка належить ОСОБА_7 , вона направилась до дому, а ОСОБА_7 з чоловіком знову поїхали до дому. В цей же день, приблизно о 19 год. 30 хв. їй на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_7 та сказала, що ОСОБА_4 побили мешканці будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вона відразу прибігла на місце та побачила, що по іншу сторону проїжджої частини від будинку стоїть ОСОБА_4 разом з хлопцем ОСОБА_11 , який допомагає йому в храмі. В цей час, ОСОБА_4 тримався за ліве вухо, так як з нього текла кров, а по іншу сторону дороги біля хвіртки, яка веде на територію домоволодіння б. АДРЕСА_3 стояла вищевказана жінка разом з незнайомим їй чоловіком та з їх сином. Жінка дуже сварилась, кричала. Тут же приїхала ОСОБА_7 та швидка медична допомога, однак жінка не давала лікарям надати медичну допомогу ОСОБА_4 , закрила руками двері, сама залізла в автомобіль швидкої допомоги та сказала, що тут вона постраждала. Однак, після того як лікар швидкої поміряв їй тиск, ОСОБА_4 відвезли до КЗ «КМЛШМД» ДОР, де відразу направили в реанімаційне відділення.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що в жовтні 2017 року у спадщину вона отримала частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . В другій частини будинку мешкають ОСОБА_12 з дружиною ОСОБА_13 та сином. Крім того, у неї є знайомий, ОСОБА_4 , 1990 р.н., який є священнослужителем в храмі по вул. Соборній в м. Кам`янське. Так як на перехресті вул. В. Чорновола та 3-й Баглійський провулок в м. Кам`янському здійснювалось будівництво храму, безпосередню участь в будівництві якого приймав ОСОБА_4 , а зазначений храм розташований поряд з будинком, який їй належить, вона дозволила останньому використовувати її частину будинку для зберігання церковного інвентарю.

25.05.2018, точний час зазначити не може, вона разом зі своїм чоловіком та знайомою ОСОБА_10 , навпроти частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 зустрілась з ОСОБА_4 та передала йому ключі від будинку. Та відразу з чоловіком направилась по справах. Приблизно через декілька годин їй на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_4 та пояснив, що жінка з іншої часини домоволодіння забороняє йому заходити на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 і вона одразу направилась на місце. Прибувши на місце, вона побачила, що там вже знаходились: ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_14 , яка лаялась на ОСОБА_4 та погрожувала фізичною розправою. Вона пояснила ОСОБА_14 , що дозволила останньому використовувати її власну половину будинку. Після чого вони всі розійшлись по своїх справах.

В цей же день, о 19.30 год., їй на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_4 пояснив, що знову вийшла та сама жінка з другої частини будинку та почала кричати на нього, що він не зайде до вказаного будинку, за нею з другої частини будинку вийшов раніше йому невідомий чоловік, який побив його. Вона знову відразу поїхала на місце, та подзвонила ОСОБА_10 та повідомила про подію. Коли вона приїхала на місце, біля будинку культури знаходилась ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , який тримався за ліве вухо, з якого текла кров, з ним був раніше незнайомий хлопець. Приїхала швидка медична допомога, ОСОБА_14 не давала лікарю відвезти ОСОБА_4 до лікарні, мотивуючи тим, що вона на місці постраждала і що в неї піднявся тиск. Тільки коли лікар поміряв їй тиск, на швидкій ОСОБА_4 відвезли до лікарні.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що в серпні 2017 року він познайомився з ОСОБА_4 , який на той час був священнослужителем в соборі, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 . Йому неодноразово допомагав у храмі.

25.05.2019, приблизно о 19 год. 00 хв. він знаходився у вищевказаному храмі, коли ОСОБА_4 попросив допомагати перевезти йому церковний інвентар до домоволодіння, яке розташоване поблизу його церкви, на що він погодився. Речі вони погрузили до автомобіля таксі та поїхали до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Вони прибули на місце, останній взяв пакети та направився до будинку, а він почав діставати коробки з багажника таксі. В цей час, він почув голос жінки, яка почала погрожувати фізичною розправою ОСОБА_4 , на що ОСОБА_4 повідомив її, що прибув до вказаного будинку з дозволу власника. Після чого, таксист поїхав, а він на узбіччі знаходився з коробками. В цей час, з території домоволодіння АДРЕСА_1 вийшов невідомий чоловік на вигляд приблизно 50 років, зріст приблизно 180 см, спортивної статури, та почав заступатись за жінку, однак ніхто з них с жінкою не сварився, на неї ніхто не кричав. Цей чоловік, спочатку почав грубо виражатись у його бік, в результаті чого він відійшов на проїжджу частину, тоді чоловік підійшов до ОСОБА_4 та наніс йому один удар кулаком правої руки в ліве вухо, від чого останній відхилився в ліву сторону і відразу ж останній наніс ще один удар ОСОБА_4 кулаком правої руки в ліву частину обличчя в район щелепи. Потім був ще один удар, та куди саме, він не запам`ятав, так як вказана ситуація викликала у нього шок і всі удари були швидкі, один за одним. ОСОБА_4 чоловіка не бив, а намагався уникнути конфлікту.

Вони перейшли на іншу сторону дороги, до клубу. ОСОБА_4 почав телефонувати до власника будинку, щоб вони прибули на місце, а невідомий чоловік разом зі своєю жінкою стояли на іншій стороні дороги (там де вся подія і відбувалась) та погрожували їм фізичною розправою. Через деякий час на місце приїхала швидка медична допомога, жінка почала кричати, що їй погано і їй потрібно швидка, а не ОСОБА_4 , однак у останнього з лівого вуха текла кров, і тому він та жінка, знайома власниці будинку, настояли щоб він їхав до лікарні.

Крім того, судом досліджені письмові докази матеріалів кримінального провадження за № 0000976 від 17 липня 2019 року, а саме:

- висновком експерта № 1163-Е від 11.11.2019 р. (том 1, ар.с. 61-64), з якого вбачається, що у ОСОБА_4 виявлені пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку з раною в ділянці лівого вуха та гострим лівобічним після травматичним катаральним середнім отитом, давність утворення незадовго до потрапляння в лікарню, тобто 25.05.2018 р., відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більше 6, але менш 21 дня.

- протокол огляду місця події від 08.11.2019 р. за участю понятих, та фото таблицею до протоколу огляду, які є в матеріалах кримінального провадження (том 1, ар.с. 69-74), з якого вбачається, що місцем події є ділянка місцевості, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , під час огляду будь-яких слідів виявлено та вилучено не було;

- протокол проведення слідчого експерименту від 12.11.2019 р. з диском відеозапису до нього (том 1, ар.с. 77-80) за участю свідка ОСОБА_10 , під час якого відтворено обставини подій за 25.05.2018 р.;

- протокол проведення слідчого експерименту від 19.11.2019 р. з фото таблицею та диском відеозапису до нього (том 1, ар.с. 89-93) за участю свідка ОСОБА_8 , під час якого відтворено обставини подій за 25.05.2018 р.;

- висновок експерта № 1231-Е від 28.11.2019 р. (том 1, ар.с. 96-97), з якого вбачається, що виявлені у ОСОБА_4 пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку з раною в ділянці лівого вуха та гострим лівобічним після травматичним катаральним середнім отитом, виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, за механізмом утворення не суперечать механізму та взаємному розташуванню потерпілого та нападаючого, зазначеному в протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.11.2019 р. з фото таблицею та диском відеозапису до нього (том 1, ар.с. 106-111) за участю потерпілого ОСОБА_4 , під час якого відтворено обставини подій за 25.05.2018 р.;

- висновок експерта № 1293-Е від 13.12.2019 р. (том 1, ар.с. 114-115), з якого вбачається, що виявлені у ОСОБА_4 пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку з раною в ділянці лівого вуха та гострим лівобічним після травматичним катаральним середнім отитом, виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, за механізмом утворення не суперечать механізму та взаємному розташуванню потерпілого та нападаючого, зазначеному в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 24.01.2020 року, який є в матеріалах кримінального провадження на ар.с. 149-152 т. 1, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка 25.05.2018 року приблизно о 19 год. 30 хв. біля будинку АДРЕСА_1 спричинив йому тілесні пошкодження;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 24.01.2020 року, який є в матеріалах кримінального провадження на ар.с. 153-156 т. 1, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 25.05.2018 року приблизно о 19 год. 30 хв. знаходилась біля будинку АДРЕСА_1 та на яку там же ОСОБА_4 вказав, як на особу, яка щойно спричинила тілесні пошкодження.

Захисником ОСОБА_5 було подано клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, в якому він просив звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження, оскільки інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків, вчинене ним 25 травня 2018 року, з моменту його вчинення минуло три роки, тобто минули строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, від слідства він не ухилявся, нових злочинів не вчинив.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 своє клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав, не заперечував проти закриття кримінального провадження щодо нього на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Зазначив, що він не бажає, щоб суд по справі ухвалював вирок, просить постановити судове рішення у формі ухвали про звільнення його від кримінальної відповідальності. Пояснив, що правові наслідки закриття кримінального провадження і звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав йому роз`яснені судом і зрозумілі.

Прокурор клопотання захисника та обвинуваченого підтримав у повному обсязі. Вважав, що законодавчо визначено, що це обов`язок, а не право суду звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 у вирішенні питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності зазначив, що він покладається на розсуд суду.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд вважає клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, регламентовано параграфом 2 глави 24 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

За змістом ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа № 462/2762/14, провадження № 51-1241км18), що за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Статтею 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цих Кодексом, здійснюється виключно судом.

За п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Крім того, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч. 2 КК України.

Санкцією ст.125 ч. 2 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, яке відповідно класифікації кримінальних правопорушень відноситься до кримінальних проступків.

У судовому засіданні не встановлено наявності підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України. Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що йому відомі наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав та він наполягає на задоволенні заявленого його захисником клопотання.

При цьому суд звертає увагу на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Звільнити від кримінальної відповідальності (покарання) і закрити провадження суд може під час розгляду справи по суті в загальному порядку судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, на теперішній час сплинув строк притягнення обвинуваченого ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.

Також, ОСОБА_6 роз`яснено суть обвинувачення та підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру.

Від ОСОБА_6 отримана письмова згода на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, свою згоду на закриття справи і звільнення від кримінальної відповідальності, він підтвердив і в судовому засіданні. Під час розгляду справи не отримано відомостей, що ОСОБА_6 протягом цих строків давності вчинив нового кримінального правопорушення певної тяжкості.

За нормами КПК судове рішення за результатами кримінального провадження про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності необхідно постановляти відповідно до ст.284,288,368-372 цього Кодексу у формі ухвали.

У тому разі, коли обвинувачений заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Частина 5 ст.74 КК України застосовується лише у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК). Якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою (закінчення строків давності) і вимагає закрити її, наприклад, за відсутністю події або складу злочину, суд за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись положеннями ст.49, ч.5 ст.74, ст.106 КК.

Враховуючи вищевикладене, оскільки суд не вирішує обвинувачення по суті, судове рішення викладається у формі ухвали.

Окрім цього суд звертає увагу на те, що думка учасників судового провадження щодо звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка не заперечує проти такого звільнення, не може вплинути на прийняття рішення про звільнення її від кримінальної відповідальності, оскільки прийняття такого рішення є не правом суду, а є його обов`язком. Такі рекомендації судам надано постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», зокрема її п. 8.

Разом з цим, підстава для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачена ст. 49 КК України, є обов`язковою для суду.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 , то відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 року №13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих», у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається, потерпілому роз`яснюється право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства без сплати державного мита. Також, згідно з вимогами ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Тобто, невідшкодування обвинуваченим з будь-яких причин під час досудового слідства або судового розгляду заподіяної шкоди, так само як і не визнання ним цивільного позову в кримінальному провадженні, не є перешкодою для звільнення такої особи від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

З урахуванням викладеного суд вважає, що під час судового засідання встановлено наявність законних підстав для закриття кримінального провадження зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись ч.2 ст.12, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст.284, 285, 286, 370,372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від кримінальної відповідальності за ст. 125 ч. 2 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000976 від 17 липня 2019 р. за ст. 125 ч. 2 КК України закрити.

Цивільний позов ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 24 червня 2021 року.

Суддя: ОСОБА_1