ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/4276/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/657/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 20 липня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сватівського районного суду Луганської області від 08.11.2019 рокуОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.3 ст.185, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі; згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 07.04.2020 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі за період з 09.09.2019 року по 08.11.2019 року.
Початок строку відбування покарання 12.06.2018 року.
Кінець строку відбування покарання 12.05.2021 року.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Сватівського районного суду Луганської області від 08.11.2019 року.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 20.07.2020 року відмовлено у задоволенні вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_7 .

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що:
рішенням комісії виправної установи від 27.05.2020 року, було відмовлено в направленні до суду подання про умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджений на шлях виправлення не став;
за час , який пройшов з відмови в направленні до суду подання до часу звернення засудженого до суду з клопотанням , матеріли особової справи не містять даних про зміну поведінки особи на краще ;
особу засудженого та відомості про його судимості засудженого, свідчать про аперте небажання стати на шлях виправлення;
наявність двох заохочень , сімейний стан та стан здоров`я не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення.
Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 20.07.2020 року та застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу засуджений вказує на те, що він відбуває покарання в Харківській ВК №43, де працює, має 3 заохочення, стягнення відсутні, судові витрати за останнім вироком повністю відшкодовано. Крім того, ОСОБА_7 зазначає, що він одружений, має малолітнього сина, під час відбування покарання хворів на туберкульоз.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу; думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та відомості особової справи засудженого, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, ОСОБА_7 неодноразово судимий:
- 15.10.1992 року вироком Сватівського районного суду Луганської області за ст. ст. 81 ч.3, 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік 6 місяців;
- 23.05.1995 року вироком Сватівського районного суду Луганської області за ст. ст. 101 ч.1, 206 ч.2, 42 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 02.08.1995 року вироком Сватівського районного суду Луганської області за ст. ст. 81 ч.3, 208, 42, 43 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 29.08.1998 року на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 року;
- 26.05.2003 року вироком Сватівського районного суду Луганської області за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі;
- 06.12.2016 року вироком Сватівського районного суду Луганської області за ст. 185 ч.3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 10.05.2018 року іспитовий строк скасовано, направлений до місць позбавлення волі на 3 роки.
На теперішній час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 08.11.2019 року, за яким його засуджено за ч.3 ст.185, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 07.04.2020 року, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі за період з 09.09.2019 року по 08.11.2019 року.
Початок строку відбування покарання 12.06.2018 року, кінець - 12.05.2021 року.
Вказані дані ніким не оспорюються.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Відповідно до характеристики на засудженого (арк.116-118 2-ї частини особової справи), затвердженої 27.05.2020 року, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.06.2018 року.
З 13.06.2018 року тримався в державній установі «Старобільський слідчий ізолятор». За час тримання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 30.07.2018 року відбував покарання в державній установі «Харківська виправна колонія (№43)». За час відбування покарання характеризувався позитивно, мав два заохочення, стягнень не мав.
З 09.09.2019 року тримався в державній установі «Старобільський слідчий ізолятор». За час тримання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 02.12.2019 року відбував покарання в державній установі «Харківська виправна колонія (№43)». За час відбування покарання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 29.12.2019 року тримався в державній установі «Старобільський слідчий ізолятор». За час тримання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 03.02.2020 року відбуває покарання в державній установі «Харківська виправна колонія (№43)». За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має.
Рішенням комісії державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 19.02.2020 року (протокол № 7) засудженому відмовлено в застосуванні ст. ст. 100, 101 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення.
Рішенням комісії державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 19.02.2020 року (протокол № 7) засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
За вироком Сватівського районного суду Луганської області від 08.11.2019 року позову не має, має процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи на загальну суму 1375,62 гривні.

Згідно відомостей витягу з протоколу №20 засідання комісії ДУ «Харківська виправна колонія (№43)» з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення засуджених від 27.05.2020 року, вирішено не направляти матеріали до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , оскільки він не довів своє виправлення (арк.120 2-ї частини особової справи).
Відповідно до даних витягу з наказу №213-20 від 20.06.2020 року ДУ «Харківська виправна колонія (№43)», засудженому ОСОБА_7 оголошено подяку за сумлінну поведінку і ставлення до праці, виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та ПВР, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці за підсумками роботи у 2 кварталі 2020 року (арк.123 2-ї частини особової справи).
Отже колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_7 раніше вже звільнявся за попередніми вироками від відбування покарання умовно-достроково та з випробуванням, але вчинив під час іспитового строку за попереднім вироком новий корисливий злочин, який згідно класифікації за ст.12 КК України є тяжким злочином.
Крім того, за час відбування покарання за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 08.11.2019 року, а саме з 13.06.2018 року, ОСОБА_7 має лише три заохочення.
Апеляційні доводи ОСОБА_7 про те, що він погасив процесуальні витрати за вироком Сватівського районного суду Луганської області від 08.11.2019 за проведення дактилоскопічної експертизи на загальну суму 1375,62 гривні, заслуговують на увагу, але вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо недоцільності умовно-дострокового звільнення засудженого, враховуючи те, що він раніше неодноразово засуджувався, в тому числі за особливо тяжкий злочин, та вже звільнявся від відбування призначеного покарання умовно-достроково і з випробуванням, але знову вчинив умисний тяжкий злочини, за який був засуджений в 2019 році, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку засудженого та небажання ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим таке звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 81 КК України від відбування покарання не буде ефективним.
Крім цього, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що за весь час відбування покарання засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення, а тому незрозуміло якою буде його поведінка у разі умовно-дострокового звільнення.
Внаслідок оцінки всіх перелічених вище обставин суд першої інстанції об`єктивно дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності всіх передбачених умов, передбачених положеннями ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення та недоцільності і передчасності звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, на період звернення з відповідним клопотанням.
За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні клопотання, внаслідок неефективності такого заходу щодо попередження вчинення ним нових злочинів, та відсутності беззаперечних та переконливих підстав, на підставі яких можна зробити висновок про виправлення засудженого.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 20 липня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді