ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1662/21 Справа № 171/2269/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000658 від 07 жовтня 2020 року, за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_7 06.10.2020, приблизно о 21:50 годині, знаходився в приміщенні гаражу, розташованого напроти багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , де відпочивав разом із своїм батьком ОСОБА_12 та знайомими батька - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
В цей час до гаражу підійшли раніше не знайомі йому ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , після чого між вказаними особами з однієї сторони та ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з іншої сторони на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в процесі якої ОСОБА_16 та ОСОБА_12 почали наносити один одному удари руками, внаслідок чого останні впали на землю, де продовжили нанесення ударів один одному.
З метою припинення нанесення ударів ОСОБА_12 та захисту ОСОБА_12 від посягань у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень особам, які наносили удари ОСОБА_12 .
Після цього ОСОБА_7 в цей же день, приблизно о 22 годині, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв зі столу в приміщенні гаражу кухонний ніж, з яким повернувся на вулицю, де, тримаючи його у лівій руці, наніс один удар в область спини ОСОБА_9 , який стояв найближче до ОСОБА_7 , а потім наніс стопою лівої ноги один удар в область лівого ока ОСОБА_9 , після чого бійка між ОСОБА_16 та ОСОБА_12 була припинена.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного торако-абдомінального поранення на лівій задньо-бічній поверхні грудної клітки по задньопахвинній лінії, в проекції 9-ого міжребер`я, на відстані 119,0 см вище від підошвової поверхні стопи з ушкодженням міжреберної артерії, пересіченням 10, 11-ого ребер, діафрагми, селезінки, пересіченням поперечного відростку 1 - ого поперекового хребця з напрямком ранового каналу зверху-вниз, зліва-направо, яке за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості за ознакою як таке, що небезпечне для життя, а також тілесне ушкодження у вигляді синця на верхній повіці ліворуч, яке за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості за ознакою як таке, що має незначні скороминучі наслідки.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі, внаслідок м`якості. На переконання прокурора, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинуваченим вчинено умисний тяжкий злочин та потерпілий наполягав на призначенні останньому суворого покарання. Поряд із цим, прокурор вважає, що судом безпідставно визнано в якості обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Прокурор звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7 фактично не визнав свою вину та вказував під час судового розгляду на те, що захищав батька. Що стосується відшкодованих збитків, то вони на переконання прокурора, вплинути на висновки суду не можуть, оскільки злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України не має матеріального складу.

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить вирок скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання у вигляді реального позбавлення волі.
Свої вимоги адвокат також обґрунтовує невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі, внаслідок м`якості. Захисник вважає, що суд звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням належним чином не обґрунтував своє рішення та не навів переконливих мотивів можливості виправлення останнього без ізоляції від суспільства. Адвокат звертає увагу суду на те, що обвинувачений фактично не визнав своє вину, вказав, що потерпілий його провокував, до початку судового розгляду не намагався відшкодувати останньому шкоду, а протягом всього провадження не спілкувався з ним та не висловив своє вибачення.

В запереченнях захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 просить з апеляційними скаргами прокурора та потерпілого не погоджується. На переконання адвоката, висновки суду про можливість виправлення його підзахисного без ізоляції від суспільства є обґрунтованими. Захисник вважає, що сумніви сторони обвинувачення в об`єктивності встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання, є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та представника потерпілого, як підтримали подані ними апеляційні скарги, обвинуваченого та захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з вимогами ст. ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушенні, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказаних вимог суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку не дотримався, вийшов за межі висунутого ОСОБА_18 обвинувачення, внаслідок чого обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні під час судового розгляду вірно не встановив.

Так, обвинувальний акт, який надійшов до суду першої інстанції містить відомості про те, що між ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_7 і ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Між тим, згідно з обставинами, встановленими судом, між ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 з однієї сторони та ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з іншої сторони на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в процесі якої ОСОБА_16 та ОСОБА_12 почали наносити один одному удари руками, внаслідок чого останні впали на землю, де продовжили нанесення ударів один одному.
При цьому, з метою припинення нанесення ударів ОСОБА_12 та захисту ОСОБА_12 від посягань у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень особам, які наносили удари ОСОБА_12 .
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів приходить до висновку, що суд вийшов за межі обвинувачення, оскільки самостійно визначив мету, з якою діяв обвинувачений, а також встановив інші обставини конфлікту, які не зазначені в обвинувальному акті, зокрема інший мотив вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення.
На переконання колегії суддів, вказані порушення є неприпустимими в розумінні положень ст. 337 КПК України та такими, що ставлять під сумнів відповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Згідно п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входить зазначене порушення судом вимог ст. 370 КПК України, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, враховуючи те, що учасники провадження питання про дослідження доказів у кримінальному провадженні не порушують, чим позбавляють можливості суд апеляційної інстанції ухвалити своє рішення, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені вище порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи які викладені в апеляційних скаргах, прийнявши законне і обґрунтоване рішення.
Окрім того, у разі підтвердження об`єму пред`явленого обвинувачення належними та допустимими доказами, призначене обвинуваченому покарання слід вважати таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та не є м`яким.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4