Справа № 201/4380/21
Провадження № 1-кс/201/1353/2021
УХВАЛА
Іменем України

17 травня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000272 від 02.05.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що 01.05.2021р. до ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від співробітників УПП, про те, що 01.05.2021р. приблизно о 19.00 год. за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 61 був зупинений транспортний засіб Honda CBR 600RR, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову (vin) якого містить ознаки підроблення.

02.05.2021р. відомості за даним фактом зареєстровано до ЄРДР за № 0000273 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

01.05.2021р. під час огляду влучено транспортний засіб - мотоцикл Honda CBR 600RR, д.н.з. НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером шасі « НОМЕР_2 », який піддавався змінам; ключ від мотоцикл та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

З урахуванням викладеного, просив накласти арешт на майно: автомобіль марки Honda Accord реєстраційний номер НОМЕР_4 , з ідентифікаційним номером кузова « НОМЕР_5 », який піддавався змінам; ключ від автомобілю та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_6 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Від представника особи, у якої було вилучене майно ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 (діє на підставі ордеру від 17.05.2021р.) надійшли заперечення на клопотання, у яких представник не погодився із клопотанням.

Зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду. Згідно із вимогами ч. З ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. З ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Така слідча дія, як огляд і вилучення транспортного засобу, слідчим належним чином не зафіксована і не обґрунтована правомірність її проведення.

Огляд іншого володіння особи здійснюється у порядку ст. 237 КПК України на підставі дозволу слідчого судді, який в даному випадку слідчим не отримувався. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися підчас обшуку чи огляду у порядку ст. ст. 234, 237 КПК України.

До клопотання долучений протокол огляду від 01.05.2021р., який є неналежним доказом. У протоколі не конкретизовано, в ході якої саме слідчої дії проводився огляд транспортного засобу (огляд місця події чи огляд транспортного засобу) і це є суттєвою вадою, скільки достеменно це встановити на даний час не представляється можливим, огляд місця події та огляд транспортного засобу регулюється різними нормами КПК, тому цей протокол не повинен враховуватись судом і є неналежним доказом вилучення майна в рамках певної слідчої дії.

Протокол також є недопустимим доказом, оскільки у ньому не зазначено, що огляд транспортного засобу проводився на підставі дозволу на огляд. Проте це не так, оскільки ані дозволу суду, ані дозволу власника/володільця майна матеріали справи не містять.

У зв`язку із наведеним, просив відмовити в задоволенні клопотання, розглядати клопотання ти без участі ОСОБА_5 і його захисника.

Ураховуючи неприбуття сторін у судове засідання для розгляду скарги, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

Як видно з матеріалів клопотання 01.05.2021р. до ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від співробітників УПП, про те, що 01.05.2021р. приблизно о 19 год. 00 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 61 був зупинений транспортний засіб Honda CBR 600RR, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову (vin) якого містить ознаки підроблення.

01.05.2021р. під час огляду влучено транспортний засіб - мотоцикл Honda CBR 600RR, д.н.з. НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером шасі « НОМЕР_2 », який піддавався змінам; ключ від мотоцикл та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

02.05.2021р. о 09 год. 06 хв. відомості за даним фактом зареєстровано до ЄРДР за № 0000273 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

Як вказано в протоколі огляду від 01.05.2021р., огляд проводився у присутності ОСОБА_5 . У протоколі не зазначено, що огляд транспортного засобу проводився за згодою ОСОБА_5 . У поясненнях ОСОБА_5 до ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, які долучені ОСОБА_5 до матеріалів справи також відсутні відомості про те, що ОСОБА_5 надавав згоду на проведення огляду.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За правилами ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (ч. 1 ст. 100 КПК). Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Виходячи з приписів ч. 5 ст. 171 КПК України арешт за клопотанням слідчого накладається на тимчасово вилучене майно - майно, яке вилучене під час обшуку, але дозвіл на вилучення якого не був наданий слідчим суддею в ухвалі про обшук.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

За змістом статей 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, що проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які перебувають у володінні особи.

Водночас у ч. 1 ст. 233 КПК, яка визначає порядок проникнення до житла та іншого володіння особи, передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.

У винятковому випадку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу.

Аналіз вищевказаних положень кримінальних процесуальних норм свідчить про те, що право слідчого, прокурора на проникнення до житла і проведення в ньому обшуку може виникати у трьох випадках: 1) за ухвалою слідчого судді, 2) без постановлення такої ухвали на підставі згоди власника житла чи іншого володіння особи; 3) до постановлення ухвали слідчого судді лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що огляд мотоцикла Honda CBR 600RR, д.н.з. НОМЕР_1 , проведений без дозволу слідчого судді, без згоди власника, відповідна заява від власника про надання згоди на проведення обшуку слідчому надана не була, у протоколі обшуку також не вказано, що він проведений за згодою власника. В запереченнях представник ОСОБА_5 також підтвердив, що останній не надавав згоди на проведення огляду в автомобілі.

Отже, вилучене під час проведеного слідчим обшуку майно не можна вважати тимчасово вилученим майном як майном, вилученим під час обшуку, огляду або майном, що добровільно видане особою на вимогу слідчого.

Як було вказано, з приписів ч. 5 ст. 171 КПК України витікає, що арешт за клопотанням слідчого накладається на тимчасово вилучене майно - майно, яке вилучене під час обшуку, але дозвіл на вилучення якого не був наданий слідчим суддею в ухвалі про обшук.

Згідно зі ч. 3 ст. 233 КПК України якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу.

У зв`язку із тим, що майно вилучене слідчим із порушенням вимог ст. 233 КПК України, то відсутні підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження у якості речових доказів, оскільки накладення решту на майно, яке не має статусу тимчасово вилученого, суперечить вимогам статей 100, 160-166, 170-174 КПК України.

З огляду на викладене, суддя слідчий вважає, що у клопотанні слід відмовити.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Разом з тим, згідно зі ст.ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. Частина 5 ст. 173 КПК України містить положення про необхідність зазначення в ухвалі слідчого судді згідно переліку тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття рішення про задоволення клопотання.

З урахуванням вказаних вимог, суддя слідчий вважає за необхідне зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування, прокурора у кримінальному провадженні або іншу уповноважену особу повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене майно.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000272 від 02.05.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт майна - мотоцикла Honda CBR 600RR, д.н.з. НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером шасі « НОМЕР_2 »; ключів від мотоцикла та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 - відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування, прокурора у кримінальному провадженні або іншу уповноважену особу повернути ОСОБА_5 вилучене під час проведення огляду 01.05.2021р.:

мотоцикл Honda CBR 600RR, д.н.з. НОМЕР_1 , з ідентифікаційним номером шасі « НОМЕР_2 »;

ключі від мотоцикла;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошений 20 травня 2021 року о 12 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1