ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 626/2249/20 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1149/21 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 10 грудня 2020 року про повернення обвинувального акту у відношенні ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 та обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000300 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України повернуто прокурору.
Суд мотивував своє рішення тим, що формулювання обвинувачення щодо всіх обвинувачених є неконкретизованим, не зазначено викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_11 як особі, що входить до складу державної лісової охорони. В реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутнє процесуальне рішення слідчого про визнання ДП «Красноградське лісове господарство» потерпілою особою. В обвинувальному акті вказано, що шкода заподіяна державі та відсутнє при цьому посилання на ДП «Красноградське лісове господарство», у зв`язку із чим незрозуміло кому завдані збитки. Прокурором порушено вимог ч. 4 ст. 291, ст. 293 КПК України, оскільки до обвинувального акту не додано розписку обвинуваченого ОСОБА_12 . Обгрунтованими суд визнав доводи сторони захисту щодо порушення правил підсудності при розгляді клопотань слідчого ТУ ДБР під час досудового розслідування Московським районним судом м. Харкова.

Прокурор, не погодившись з таким рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 10 грудня 2020 року скасувати. Повернути обвинувальний акт на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
В обгрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Встановлено завдання збитків державі на суму 6 267 221, 34 грн. Доводи щодо порушення правил підсудності є помилковими. Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2019 року продовжено строк досудового розслідування до 17.04.2020 року. Ухвала прийнята належним судом, оскільки відповідно до наказу в.о. директора ТУ ДБР в м. Полтаві від 09.07.2019 року № 80 місцезнаходження органу досудового розслідування визначено в м. Полтаві та в окремому приміщенні за адресою м. Харків, вул. Світла 5. На момент розгляду клопотання про продовження строків 16.12.2019 року була відсутня правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 22.04.2020 року, на яку посилаються сторона захисту та суд. Про завершення досудового розслідування учасників було повідомлено за 7 днів до встановленого судом строку досудового розслідування, 10.04.2020 року. У зв`язку із тим, що сторона захисту зволікала з ознайомленням строк ознайомлення ухвалою суду був визначений до 30.09.2020 року та 30.09.2020 року було складено обвинувальний акт. 01.10.2020 обвинувальний акт був вручений всім обвинуваченим крім ОСОБА_12 , який для вручення не прибув. Обвинувальний акт щодо ОСОБА_12 був направлений рекомендованим відправленням за місцем його проживання. Відправлення обвинуваченим не отримано, тому було повернуто до Харківської обласної прокуратури. Щодо потерпілої особи доДП «Красноградське лісове господарство» неодноразово були направлені листи для надання відповідних документів для визнання їх потерпілими, однак до завершення досудового розслідування відповідні документи надані не були. Суд упереджено висловив думку щодо відсутності конкретизації обвинувачення ОСОБА_11 .

На апеляційну скаргу прокурора захисником ОСОБА_8 подані заперечення. Адвокат зазначає, що суд не досліджував докази. На даній стадії суд зобов`язаний перевірити обвинувальний акт на предмет того чи є висунуте обвинувачення конкретизованим, оскільки в іншому випадку обвинувачений позбавляється права знати в чому він обвинувачується. ОСОБА_11 інкримінується допущення порушень як в.о. лісничого та і особою, що входить до складу державної лісової охорони. Не конкретизовано, які заходи реагування ним не вжиті, якими нормами це передбачено, не вказано його посадові обов`язки як державного лісового охоронця, не викладено фактичних обставин кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_11 саме як особі, що належить до складу лісової охорони, не вказано де і коли ним як державним лісовим охоронцем допущені порушення і до яких наслідків це призвело. Аналогічні недоліки містяться і в формулюванні обвинувачення щодо інших обвинувачених. Немає даних про потерпілу особу. Вказує заперечення на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2019 року щодо продовження строку досудового розслідування, оскільки клопотання не підсудне цьому суду. Таким чином, ОСОБА_11 як і інші не набули статусу підозрюваних та обвинувачених. Крім того, ОСОБА_12 не отримав обвинувальний акт, про що немає відповідної розписки.

Крім того 12.04.2021 року від адвоката ОСОБА_7 також надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких захисник зазначає, що оскільки відсутній потерпілий у кримінальному провадженні, не зрозуміло кому саме завдано збитків, зазначає, що відповідно до ст. 55 КПК України держава не може бути потерпілою особою. Вказує про помилковість доводів прокурора щодо дотримання територіальної підсудності. Через невручення ОСОБА_12 обвинувального акту, останній позбавляється можливості розуміти суть обвинувачення. Обвинувальний акт з додатками є одним цілим. Погоджується з висновками суду щодо неконкретизованості обвинувачення, пред`явленого обвинуваченим, вказує що ОСОБА_10 не є працівником правоохоронного органу, а тому досудове розслідування стосовно нього не могло проводити ДБР.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, думку ОСОБА_9 та захисників, які заперечували проти апеляційних вимог сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до вимог ст.314 КПК України, суд першої інстанції має право повернути прокурору обвинувальний акт якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Стаття 291 КПК України визначає вимоги, яким має відповідати обвинувальний акт.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів частково погоджується з підставами для повернення обвинувального акту, зокрема в частині відсутності розписки ОСОБА_12 про отримання ним копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу). Враховуючи зміст кримінальних процесуальних норм колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про те, що додатки до обвинувального акту не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання. Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Процесуальна дія, передбачена ст. 293 КПК України, стосується права обвинуваченого на захист і гарантій, які міститься в пунктах a) та b) ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод з наступними протоколами (Право на справедливий суд), згідно яких кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим… про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливість, необхідні для підготовки до свого захисту.
Невиконання органом досудового розслідування даної процесуальної дії може бути розцінено як порушення права обвинуваченого на захист, за умови якщо підозрюваний сам не відмовиться від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Разом з тим, при зверненні до суду з обвинувальним актом сторона обвинувачення не надала розписки ОСОБА_12 про отримання ним копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що 01.10.2020 року ОСОБА_12 не з`явився до прокуратури області для отримання обвинувального акту, причин неприбуття не повідомив. Адвокат ОСОБА_15 також не зміг зв`язатися з ОСОБА_12 . За місцем проживання останнього було направлено рекомендоване відправлення (обвинувальний акт та реєстр матеріалів), але відправлення не отримано та повернуто до прокуратури за закінченням строку зберігання. Таким чином, на думку прокурора, сторона обвинувачення вжила всіх заходів для належного вручення процесуальних документів. Проте повернення поштового відправлення як неврученого за закінченням терміну зберігання не підтверджує належного повідомлення особи про зміст обвинувачення, враховуючи, що суду не було надано доказів того, що ОСОБА_12 відмовився від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. На переконання колегії суддів одноразове направлення поштою копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування за місцем проживання не свідчить про вжиття стороною обвинувачення вичерпних заходів. Враховуючи, що до обвинувального акту не додано розписки ОСОБА_12 про отримання відповідних документів, рішення суду про неможливість призначення обвинувального акту до розгляду та його повернення є обгрунтованим. Разом з тим, колегія суддів не погоджується з іншими встановленими судом підставами для повернення обвинувального акту. Щодо недоліків при формулюванні обвинувачення колегія суддів зазначає, що в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як їх було встановлено під час досудового розслідування, при цьому суд позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення вказувати чи не вказувати ті обставини, які були чи не були, відповідно, нею встановлені. Суд виходить з того, що формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті так, як це вважав за необхідне прокурор, при цьому суд не може вийти за межі підготовчого судового засідання, під час якого фактичні обставини справи не досліджуються. Апеляційний суд наголошує, що обставини, викладені в обвинувальному акті, обгрунтованість сформулюваного обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті. За змістом пункту 5 частини другої статті 291 Кримінального процесуального кодексу України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Законом прямо передбачено, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому обсязі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування. Посилання захисників на суперечності та недоліки при викладі фактичних обставин та формулюванні обвинувачення є по своїй суті незгодою із пред`явленим обвинуваченням, що має бути предметом судового розгляду, де суд на підставі зібраних та наданих доказів матиме можливість надати оцінку обгрунтованості чи необгрунтованості пред`явленого обвинувачення. З приводу відсутності вказівки на конкретну особу, яка є потерпілою у кримінальному провадженні, то це не є підставою для повернення обвинувального акту. Згідно ч.1, ч.2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушення завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. При цьому, частиною 7 ст. 55 КПК України передбачено, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За змістом вищевказаних норм кримінального процесуального законодавства набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється виключно на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається в активній формі, а саме: шляхом подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, заяви про залучення її до провадження як потерпілого, надання згоди на визнання потерпілим. За змістом обвинувального акту збитки завдані державі в особі ДП «Красноградське лісове господарство». Прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що органом досудового розслідування неодноразово приймалися заходи (направлялися листи до ДП «Красноградський лісгосп») щодо надання відповідних документів для визнання їх потерпілими, але до моменту завершення досудового розслідування відповідні документи не були надані. Суд першої інстанції зауважив, що в реєстрі матеріалів відсутнє рішення про визнання вказаної юридичної особи потерпілим у кримінальному провадженні, а в розділі «формулювання обвинувачення» зазначено, що шкода заподіяна державі без посилання на ДП «Красноградське лісове господарство». Відсутність залученого у встановленому порядку потерпілого до кримінального провадження, при тому, що за версією прокурора були спричинені збитки, саме Державі, звертає на себе увагу, але не є безумовною підставою для повернення обвинувального акта, оскільки потерпілий як потенційний учасник кримінального провадження, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК України, належить до сторони обвинувачення, і тому його відсутність у кримінальному провадженні не порушує прав обвинувачених на захист. Колегія суддів не погоджується з доводами захисників щодо порушення територіальної підслідності клопотань під час досудового розслідування, в тому числі і щодо продовження строку досудового розслідування, який був продовжений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2019 року, та з висновками суду в цій частині, оскільки відповідно до Наказу в.о. директора ТУДБР у м. Полтаві від 09.07.2019 №80 визначено місцезнаходження органу досудового розслідування - Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві за адресою вул. Соборності, 37 та у окремому приміщенні за адресою: м. Харків, вул. Світла, 5.
Питання щодо територіальної підсудності подібних клопотань норми чинного КПК України чітко не регулюють, а тому стверджувати про незаконність прийнятих Московським районним судом м. Харкова рішень на даний час неможливо.
Сторона захисту як і суд в оскаржуваній ухвалі посилаються на зміст ухвали Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №487/7605/19 (провадження №51-1901 впс 20), відповідно до якого «Чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, - а відповідні державні установи - слідчі підрозділи та підрозділи детективів. Таким чином, територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ», проте як вірно зазначає прокурор, вказана ухвала була постановлена після прийняття Московським районним судом м. Харкова рішення про продовження строку досудового розслідування.
Крім того, на переконання колегії суддів, перевірка правильності продовження строку досудового розслідування може здійснюватися судом в контексті вирішення питання щодо наявності чи відсутності підстав для закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Тоді як надання оцінки вказаній обставині при вирішенні питання щодо повернення обвинувального акту є безпідставним, оскільки вимоги до обвинувального акту визначені ст. 291 КПК України і саме їх недотримання передбачає прийняття рішення про повернення обвинувального акту. З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції погоджується лише частково з висновками місцевого суду, однак в цілому це не спростовує правильності прийнятого рішення у зв`язку із відсутністю розписки ОСОБА_12 про отримання ним копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, враховуючи те, що доказів, які б свідчили про його відмову від отримання вказаних документів, не було надано.
Всім іншим доводам захисників, які зазначені ними в запереченнях, колегія суддів не надає оцінку, оскільки апеляційний суд перевіряє ухвалу суду в межах апеляційних доводів.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 10 грудня 2020 року про повернення обвинувального акту у відношенні ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: