УХВАЛА
Іменем України
26 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 750/6445/20
провадження № 51- 4118 ск 21
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянула касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2021 року і
встановила:
За вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання час його перебування під вартою та ухвалено рахувати початок строку покарання з 04 квітня 2020 року.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 31384 грн. 94 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.
Відповідно до обставин, установлених місцевим судом та детально наведених у вказаному вироку, ОСОБА_5 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 04 квітня 2020 року, близько 17:00 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні будинку

АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, що виник з мотивів особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння смерті, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті та, бажаючи їх настання, умисно наніс один удар лезом ножа в область грудної клітини ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті ОСОБА_6 .
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 28 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2020 року стосовно нього без змін.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , подана в інтересах засудженого ОСОБА_5 .
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, а також без врахування всіх конкретних обставин, які стали причиною вчинення ним злочину, просить судові рішення щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначення покарання.
Крім того, захисником ОСОБА_5 до суду під час розгляду справи судом першої інстанції було подано клопотання обвинуваченого щодо проведення психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфа, у задоволенні якого було відмовлено. Вказала, що у порушення вимог ч. 1 ст. 22 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом, судом не було створено всі необхідні умови для реалізації стороною захисту процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який за класифікацію злочинів, передбачених ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, тяжкість його наслідків у вигляді смерті людини, дані про особу засудженого ОСОБА_5 , поведінку до і після вчинення кримінального правопорушення й обставин його вчинення, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення у стадії алкогольного сп`яніння, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, та призначив засудженому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 115 КК у виді 11 років позбавлення волі.
Як вбачається із вироку суду першої інстанції, судом виконано вимоги ч. 1 ст. 22 КПК України, разом з іншими доказами, досліджено висновок судово-психіатричної експертизи № 214 від 20.04.2020, відповідно до якого у ОСОБА_5 ознак психічного захворювання і тимчасового розладу психічної діяльності на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, а також на даний час не виявлено.
Тому посилання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , у своїй касаційній скарзі на порушення судами вимог ч. 1 ст. 22 КПК України не є слушними.

З вказаним висновком суду першої інстанції погодився і суд апеляційної інстанції.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_5 в частині суворості призначеного покарання та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення обґрунтовано залишив вирок без зміни.
Ухвала апеляційного суду достатньо мотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Судуне вбачає. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 , оскільки вона посилається на обставини, які вже були враховані судами попередніх інстанцій при призначенні покарання.

Отже, враховуючи принципи індивідуалізації, співмірності заходу примусу характеру вчинених дій та конкретні обставини справи, призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Оскільки з касаційної скарги захисника, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
Ураховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2021 року.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3