ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 643/2909/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1603/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.122 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 03 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Московського районного суду м. Харкова від 30 10 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком вказаного суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше судимого 15 12 2014 року Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.121 КК України до 6 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 02 2015 року на підставі ст.6 Закону України «Про амністію» від 08 04 2014року скорочено на половину невідбуту частину покарання за вказаним вироком суду, звільненого з місць позбавлення волі 22 12 2015року по відбуттю строку покарання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Визначено, що строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з дня його фактичного затримання.

Згідно вироку суду першої інстанції, 12 01 2017 року, приблизно о 17 год. 30 хв., точний час в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_7 знаходився біля кіоску, розташованого поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив раніше знайому ОСОБА_10 з раніше незнайомим ОСОБА_9 , які розмовляли між собою, та у ОСОБА_7 на ґрунті ревнощів виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи свою фізичну перевагу, ОСОБА_7 з метою завдання тілесних ушкоджень, наніс удар правою ногою в область лівої ноги ОСОБА_9 від чого останній впав, після чого продовжуючи свій злочинний намір сів зверху на ОСОБА_9 та став наносити удари кулаками обох рук в область обличчя ОСОБА_9 .
В цей час ОСОБА_9 почав закривати обличчя руками з метою захисту від ударів ОСОБА_7 , але останній продовжував наносити удари в обличчя та наніс удар по мізинцю лівої руки ОСОБА_9 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи №231-С/17 від 02 02 2017 року спричинені тілесні ушкодження у виді перелому зовнішньої лодижки лівого гомілкостопного суглобу, внутрішньосуглобний перелом основної фаланги 5-го пальця лівої кисті, забійна рана та синці на обличчі. По ступеню тяжкості перелом лівої зовнішньої лодижки та основної фаланги 5-го пальця лівої кисті це пошкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а рана та синці відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (т.2 а.с.2-5).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений подав апеляційну скаргу, яку в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доповнив, змінив та просив оскаржуваний вирок скасувати та направити матеріали справи на повторний розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування таких вимог послався на наступне, на його думку:

- свідок ОСОБА_11 був допитаний в суді першої інстанції з порушенням процесуального законодавства, зокрема, судом не було встановлено належним чином його особу;

- судом не було встановлено точного часу скоєння злочину;

- судом проігноровано показання свідка ОСОБА_12 , яка працює в КЗОЗ «ЦЕМД та МК» та пояснювала, що коли вони прибули на виклик, біля кіоску крім потерпілого нікого не було, тобто підтвердила, на думку обвинуваченого, його пояснення про те, що ніяких свідків не було, і вони було удвох з потерпілим;

- у вироку показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 ідентичні, проте вони не могли бути свідками одних і тих же подій, оскільки, згідно їх показань, прийшли до кіоску у різний час. Крім того, показання вказаних свідків не співпадають з показаннями потерпілого;

- показання свідка ОСОБА_10 не відповідають фактичним обставинам;

- судом проігноровано ту обставину, що ОСОБА_14 та ОСОБА_9 прийшли в кіоск до ОСОБА_10 , щоб відсвяткувати день народження ОСОБА_14 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- мотив та ціль скоєння ним кримінального правопорушення не встановлені та не доведені. Суду необхідно було більш детально з`ясувати його відносини з ОСОБА_10 , яка напередодні, разом з братом побили його;

- судом не витребувано інформацію про дзвінки та смс-повідомлення з телефону обвинуваченого, яка підтвердила б, що о 17 год. 30 хв. він був вдома, далеко від місця кримінального правопорушення;

- судом не були прийняті до уваги його клопотання: щодо проведення експертизи його верхнього одягу з метою виявлення крові потерпілого; щодо встановлення відомостей про судимості свідка ОСОБА_13 ; щодо виклику експерта для надання пояснень по висновку-судово-медичної експертизи;

- прокурор не прийняв до уваги клопотання про допит єдиного свідка з боку захисту ОСОБА_15 ;

- судом відмовлено у відводі прокурора, за те, що він підказував потерпілому на судовому засіданні;

- невірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, як б підтверджували тривалість розладу здоров`я у потерпілого;

- на фото №2 фототаблиці до протоколу від 24 01 2017 року потерпілий стоїть на одній лівій нозі, на якій відсутня гіпсова пов`язка;

- експерт особисто не проводив огляд потерпілого, а зробив висновок на основі медичної документації. Тому не знав, що у потерпілого відсутня гіпсова пов`язка, а тому зробив помилковий висновок про ступінь тяжкості тілесного ушкодження. У зв`язку з наведеним, на думку обвинуваченого, висновок експерта слід визнати недопустимим доказом та провести повторну експертизу;

- судом було проігноровано довідку №06/12 від 04 01 2017 року, яка підтверджує ту обставину, що обвинувачений у зв`язку із станом здоров`я не міг нанести тілесні пошкодження потерпілому.

Зважаючи на наведені обставини, на думку обвинуваченого, справу потрібно повернути на новий судовий розгляд, для проведення додаткових експертиз та повторного дослідження доказів.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений просив скасувати оскаржуваний вирок та направити справу на новий розгляд.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного.

Потерпілий, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справ від нього не надходило.

В матеріалах справи міститься заява потерпілого про розгляд справи без його участі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 09 2020 року оскаржуваний вирок суду першої інстанції було залишено без змін (т.2 а.с.111-112).

Постановою Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04 02 2021 року було скасовано вищевказану ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 09 2020 року та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції (т.2 а.с.201-205).

Приймаючи рішення про скасування вироку суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду справи Верховний суд, вказав про те, що зміст ухвали апеляційного суду свідчить про формальний підхід до апеляційного розгляду скарги засудженого, оскільки наведені засудженим обґрунтування щодо необхідності скасування вироку суду не перевірив та відповідей, які б ґрунтувалися на вимогах кримінального процесуального закону на них не надав, зазначивши лише про дотримання місцевим судом вимог ст.65 КК України щодо виду та розміру призначеного покарання, попри те, що засуджений в апеляційній скарзі про це зовсім не вказував (т.2 а.с.201-205).

Відповідно до ч.2 ст.439 КПК України, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги обвинуваченого зі змінами та доповненнями встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Апеляційні доводи обвинуваченого, що містять твердження про припущення та помилковість висновків суду, зазначених у вироку, а також їх суперечність фактичним обставинам справи, мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту. Такі твердження апелянта повністю спростовуються об`єктивними відомостями дослідженими судом першої інстанції в судовому засіданні за участю сторін, внаслідок чого судом їм надано обґрунтовану оцінку в нарадчій кімнаті за наслідками проведення всього судового розгляду.

Зокрема, суд першої інстанції послався у вироку в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 за пред`явленим йому обвинуваченням на низку доказів, які походять з різних джерел, що безпосередньо стосуються події злочину та його наслідків, тому є належними та допустимими доказами.

Так, під час судового розгляду, судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням наступних осіб:

- потерпілого ОСОБА_9 , який показав, що 12 01 2017 року, в денний час доби йому зателефонувала знайома ОСОБА_10 та попрохала її зустріти після роботи та провести додому, оскільки вона побоюється ОСОБА_7 , який постійно її переслідує та погрожує. Так, 12 01 2017року, приблизно о 17 год. 30 хв. він прийшов до кіоску, де працює ОСОБА_10 , та який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Він з ОСОБА_10 стояли біля кіоску, коли остання повідомила, що йде ОСОБА_7 . Він обернувся та, побачивши ОСОБА_7 , сказав ОСОБА_10 зайти в кіоск та викликати поліцію. ОСОБА_7 підійшов до нього, кинув свою сумку, вони почали штовхатися. Потім обвинувачений правою ногою вдарив його по лівій нозі по лодижці, від чого він впав на землю. Після чого обвинувачений сів на нього зверху та продовжив наносити удари по обличчю кулаками обох рук. Він закривав обличчя руками з метою захисту від ударів ОСОБА_7 , відчув біль у в лівій кисті. Після цього ОСОБА_7 встав з нього та сказав: «Будеш знати як чіпати моїх жінок», підняв свою сумку та пішов;

- свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що з ОСОБА_7 він знайомий з 2016 року, їх познайомила його мати ОСОБА_10 , яку ОСОБА_7 згодом почав переслідувати. Так, 12 01 2017року приблизно о 17 год. 30хв. він знаходився за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 87, зустрічав мати ОСОБА_10 з роботи. Де побачив бійку між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . ОСОБА_7 сидів зверху на ОСОБА_9 , який лежав на спині, та наносив останньому удари кулаком правої руки в обличчя. Потім ОСОБА_7 побачив його, встав, взяв свою сумку яка лежала на землі та покинув місце події. Він разом із ОСОБА_14 допоміг ОСОБА_9 піднятися, у останнього було розбито обличчя та він шкутильгав;

- свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що 12 01 2017року приблизно о 17 год. 30 хв. вона підходила до кіоску, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де побачила ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . ОСОБА_7 сидів зверху на ОСОБА_9 , який лежав на спині, та наносив останньому удари кулаками обох рук в обличчя. ОСОБА_9 при цьому закривав обличчя руками, опору не чинив. Побачивши ОСОБА_11 , який наближався до них, ОСОБА_7 встав з ОСОБА_9 , взяв свою сумку та покинув місце події. Вона разом із ОСОБА_11 допомогла піднятися ОСОБА_9 , у нього все обличчя було у крові та він шкутильгав;

- свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що ОСОБА_7 вона знає з 2016 року, вони зустрічалися. Через деякий час вона зрозуміла, що у них різні характери, він запальний, агресивний та вони не зможуть бути разом, про що повідомила ОСОБА_7 та попрохала його більше її не турбувати, однак він почав її переслідувати, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння зустрічав її біля кіоску, де вона працює, намагався поговорити про відносини, що приводило до конфліктів, одного разу був випадок, коли він завдав їй удар. Вона вимушена була звертатися до сина та знайомих, щоб вони проводили її з роботи додому, оскільки боялася ОСОБА_7 . Так, 12 01 2017року вона побачила ОСОБА_7 , який проходив повз кіоску, де вона працює, у зв`язку з чим зателефонувала ОСОБА_9 та попрохала зустріти її з роботи та провести додому. Приблизно о 17 год. 20 хв. прийшов ОСОБА_9 , вони стояли на вулиці біля кіоску та розмовляли. В цей момент вона побачила ОСОБА_7 , який йшов у їх бік та був в агресивному стані, про що повідомила ОСОБА_9 . Останній обернувся в бік ОСОБА_7 та сказав їй зайти в кіоск та викликати поліцію. Коли вона відчиняла двері в кіоск, побачила, як ОСОБА_7 накинувся на ОСОБА_9 , правою ногою збив ОСОБА_9 після чого вона чула звук бійки. Вона подзвонила у поліцію, та коли закінчила розмову, почула стук у двері, відчинивши двері побачила ОСОБА_9 , у якого обличчя було все у крові та він шкутильгав, поруч стояли син та її подруга ОСОБА_14 ;

- свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що працює в КЗОЗ «ЦЕМД та МК». Так, 12 01 2017 року вона знаходилася на чергуванні та приблизно о 18:00 год. надійшов виклик на адресу АДРЕСА_2 з повідомленням, що побитий чоловік невідомим. По приїзду на місце, було виявлено чоловіка, який був оглянутий та встановлено попередній діагноз: ЗЧМТ, переломи верхньої та нижньої кінцівки. В подальшому чоловіка госпіталізували до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова.

При цьому, суд дійшов висновку, що зазначені показання потерпілого та свідків об`єктивно підтверджуються та доповнюються ще й наступними доказами, а саме:

- довідкою Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова від 12 01 2017 року, з якої вбачається, що 12 01 2017 року о 19 год. 01 хв. до лікарні МСП-404 було доставлено ОСОБА_9 з АДРЕСА_2 , травма вулична, нанесення ушкодження іншою особою, первинний діагноз ЗЧМТ СГМ УШ рана НДБР травма ноги (т.1 а.с.196а);

- консультативним висновком №310/25 від 12 01 2017 року Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова на ім`я ОСОБА_9 , з якого вбачається, що останньому встановлено діагноз: закритий перелом лівої зовнішньої лодижки без зміщення. Закритий перелом основної фаланги 5-го пальця лівої кисті без зміщення. Забійна-рвана рана правої надбрівної дуги. Синці на обличчі (т.1 а.с.196);

- фото, наданими ОСОБА_9 на досудовому слідстві для долучення до матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.194-195).

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 та спеціаліста судово-медичного експерта ХОБСМЕ ОСОБА_16 від 24 01 2017року, з фототаблицею до нього, в ході якого потерпілий ОСОБА_9 вказав місце вчинення злочину, розповів та показав про обставини та механізм вчинення злочину ОСОБА_7 . Дані протоколу узгоджуються з показами ОСОБА_9 даними в ході судового розгляду (т.1 а.с.208-211);

- висновком експерта №231-С/17 від 02 02 2017 року, в якому вказано, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_9 з урахуванням медичної документації, у нього мають місце: перелом зовнішньої лодижки лівого гомілкостопного суглобу, внутрішньосуглобний перелом основної фаланги 5-го пальця лівої кисті, забійна рана та синці на обличчі. По ступеню тяжкості переломи лівої зовнішньої лодижки та основної фаланги 5-го пальця лівої кисті це пошкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а рана та синці відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ці пошкодження виникли від ударної дії тупих твердих предметів, характерні особливості яких на тілі потерпілого не відобразилися, та могли бути отримані в строк за 10-14 днів до проведення експертизи. Ці пошкодження не є небезпечними для життя. Показання ОСОБА_9 , на які він посилається під час проведення слідчого експерименту в цілому відповідають об`єктивним судово-медичним даним і частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень (т.1.а.с.262);

- висновком експерта №606-С/17 від 21 02 2017 року, в якому вказано, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_9 з урахуванням медичної документації, у нього мають місце: перелом зовнішньої лодижки лівого гомілкостопного суглобу, внутрішньосуглобний перелом основної фаланги 5-го пальця лівої кисті, забійна рана та синці на обличчі. Показання на які вказує підозрюваний ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту не відповідають об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму встановлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Ці пошкодження не могли виникнути внаслідок самовільного падіння з висоти власного зросту (т.1 а.с.213-214).

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 01 1978 року та «Коробов проти України» від 21 10 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів та наводити її вдруге вважає недоцільним.

При цьому, судом першої інстанції ретельно було проаналізовано позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому злочині, передбаченого ч.1 ст.122 КК України не визнав та показав, що знає ОСОБА_10 з 2016 року, вони зустрічалися 12 01 2017 року, приблизно о 17 год. 15 хв. він повертався додому, проходив біля кіоску «Ремонт одягу» в торці будинку АДРЕСА_2 де працює ОСОБА_10 . Вона стояла біля кіоску, він почув нецензурну лайку від неї на свою адресу. Після чого вона побігла в кіоск, а раніше незнайомий йому ОСОБА_9 , який стояв поруч з нею сказав їй викликати поліцію, підбіг до нього та намагався його вдарити в обличчя, але він ухилився від удару. Після цього потерпілий схватив його руками за куртку, на що він його руками відштовхував у груди від себе, від чого ОСОБА_9 декілька разів спиною вдарився об кіоск. Потім ще раз відштовхнув від себе ОСОБА_9 , від чого потерпілий впав на спину. Коли потерпілий впав на спину він нахилився, щоб підняти свою сумку, однак потерпілий намагався ногами вдарити його. Після чого ОСОБА_9 піднявся та знову почав хапати його за одяг, на що він знов його відштовхнув, останній вдарився об кут кіоску та впав. Він нахилився, взяв свою сумку, яка була під ногами потерпілого, при цьому відштовхнув правою ногою, ноги потерпілого та пішов додому. Потерпілого не бив, свідків ніяких не було. Крім того зазначив, що за станом свого здоров`я, не міг нанести тілесні ушкодження потерпілому, оскільки у нього був перелом ребра. Просив його виправдати.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав такі доводи обвинуваченого безпідставними та такими, що спростовуються встановленими фактами, та поясненнями потерпілого та свідків, належним чином мотивувавши своє рішення.

Надаючи оцінку апеляційним доводам обвинуваченого про необхідність скасування оскаржуваного вироку та направлення справи на новий розгляд, колегія суддів виходить з наступного.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що свідок ОСОБА_11 був допитаний в суді першої інстанції з порушенням процесуального законодавства, зокрема, судом не було встановлено належним чином його особу.

Таке посилання апелянта спростовується тим, що суд першої інстанції перед допитом вказаного свідка достеменно пересвідчився в його особі, встановивши ці дані із представленого свідком документа.

Разом з тим, зі звукозапису судового засідання (т.2 а.с.10) вбачається, обвинувачений під час початку допиту вказаного свідка вже заявляв, що особу ОСОБА_11 встановлено неналежним чином, однак суд визнав таку заяву безпідставною, так як вказаний свідок вже попередньо з`являвся у судове засідання 06 12 2017 року, в ході якого було належним чином у відповідності до кримінального процесуального закону встановлено його особу.

Щодо того, що судом начебто не було встановлено точного часу скоєння злочину, слід зазначити, що як у обвинувальному акті, так і у вироку всі ці дані зазначені, саме як вони були встановлені органом досудового розслідування та судом з показань потерпілого та свідків (т.2 а.с.2).

Посилання обвинуваченого на те, що суд проігнорував показання свідка ОСОБА_12 , яка працює в КЗОЗ «ЦЕМД та МК» та пояснювала, що коли вони прибули на виклик, біля кіоску крім потерпілого нікого не було, тобто підтвердила, на думку обвинуваченого, його пояснення про те, що ніяких свідків не було, і вони було удвох з потерпілим колегією суддів не приймаються.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, судом першої інстанції було заслухано показання вказаного свідка, проаналізовано та співставлено із показаннями інших свідків та визнано такими, що не суперечать фактичним обставинам справи.

Обвинуваченим вибірково вибрано із контексту показань вказаного свідка інформацію, яку він трактував у своїх інтересах.

Разом з тим, якщо виходити з фактичних показань свідка ОСОБА_12 , наданих безпосередньо в ході судового розгляду, то нею було зазначено, що по приїзду на місце, було виявлено чоловіка, який був оглянутий та встановлено попередній діагноз: ЗЧМТ, переломи верхньої та нижньої кінцівки. В подальшому чоловіка госпіталізували до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова.

Безпосереднім обов`язком даного свідка, яка є працівником медичної установи, було надання кваліфікованої допомоги потерпілому, що нею і було зроблено по приїзду.

Конкретне місцезнаходження свідків, у даному випадку, не має вирішального значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Доводи обвинуваченого про те, що показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 ідентичні, проте вони не могли бути свідками одних і тих же подій, оскільки, згідно їх показань, прийшли до кіоску у різний час, а також щодо невідповідності показань свідка ОСОБА_10 фактичним обставинам справи, - колегією суддів не приймаються.

З пояснень вказаних свідків вбачається, що кожен із них вказував приблизний час, коли вони прибули на місце скоєння злочину та вказували, що з огляду на динамічний розвиток подій не надали достатньої уваги точному часу прибуття до місця скоєння правопорушення, а також відстані, з якої бачили події, які там відбувалися.

Разом з тим, показання вказаних свідків є логічними, послідовними, такими, що взаємодоповнюють одне одного та підтверджуються іншими доказами, безпосередньо дослідженими судом першої інстанції.

Підстав недовіряти показанням вказаних свідків колегія суддів не вбачає.

Варто зазначити, що незначні розбіжності в кілька хвилин не впливають на повноту судового розгляду та не спростовують наявні у справі докази щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Обвинувачений вказує, що судом проігноровано ту обставину, що ОСОБА_14 та ОСОБА_9 прийшли в кіоск до ОСОБА_10 , щоб відсвяткувати день народження ОСОБА_14 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі звукозапису судового засідання, в ході якого було опитано ОСОБА_14 , вбачається, що остання не заперечувала, що в день, коли відбулися події по даному кримінальному провадженні, в неї було день народження і вона підходила до кіоску, оскільки попередньо домовилась про зустріч там із ОСОБА_10 .

Разом з тим, колегія суддів вважає, що обставини, у зв`язку з якими свідки зібралися біля кіоску, в якому працювала ОСОБА_10 , не має вирішального значення для встановлення істини по даній справі, та не спростовує винуватості ОСОБА_7 у спричиненні ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Значну увагу у доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_7 приділяє особистим стосункам між ним та свідком ОСОБА_10 , а саме вказує про наявність конфліктів між ними.

Проте такі пояснення колегія суддів не може взяти до уваги, з огляду на те, що вони не стосуються обвинувачення по суті та не впливають на його обсяг.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність умислу на скоєння інкримінованого йому злочину спростовується поясненнями потерпілого та свідків, об`єктивно оцінених судом у сукупності, а також даними, отриманими в ході проведення слідчих експериментів (т.1 а.с.200-207, 208-211).

Посилання обвинуваченого на те, що суд порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки не задовольнив ряд його клопотань, зокрема щодо витребування інформації про дзвінки та смс-повідомлення з його телефону, щодо проведення експертизи його верхнього одягу з метою виявлення крові потерпілого, що, начебто, могло підтвердити його непричетність до завдання потерпілому тілесних ушкоджень, колегією суддів не приймаються з огляду на те, що у матеріалах справи наявна достатня кількість беззаперечних неспростованих доказів щодо часу, місця скоєння злочину, а також тих, які підтверджують, що саме ОСОБА_7 було завдано тілесні ушкодження потерпілому.

Ще одним порушенням з кримінального процесуального законодавства з боку суду першої інстанції, на думку обвинуваченого, є те, що судом не було задоволено його клопотання про допит експерта в суді для надання пояснень по висновку судово-медичної експертизи.
Такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки виклик експерта в судове засідання та його допит, згідно положень ст.356 КПК України, є не обов`язком, а правом суду, та суд ним користується у тому випадку, якщо є необхідність роз`яснення висновку експертизи, яку він проводив по цьому кримінальному провадженню.

Зазначаючи про те, що судом першої інстанції не було задоволено клопотання та не викликано свідка сторони захисту для допиту, обвинувачений не вказав, щодо яких саме обставин свідок міг надати пояснення та чи був вказаний свідок очевидцем подій, які мали місце12 01 2017 року, тому порушень з боку суду першої інстанції, за вказаних обставин, колегією суддів не встановлено.

Крім того, на думку обвинуваченого, суд мав врахувати відомості щодо судимостей ОСОБА_14 , яка є свідком по даній справі та, з огляду на наявні судимості, має погану репутацію, що начебто ставить під сумніви її показання.

Такі доводи колегією суддів не приймаються, з огляду на те, що характеризуючі особу свідка відомості жодним чином не стосуються справи по суті.

Також обвинувачений не погодився з рішенням суду щодо відмови у відводі прокурора у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що дане клопотання обвинувачений заявляв в судовому засіданні від 07 05 2018 року (т.1 а.с.161), зазначивши, що прокурор, в порушення процесуальних норм, під час дачі показів потерпілим, підказував йому в яку область ноги було завдано удар.

За результатом розгляду клопотання судом було постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про відвід прокурору. Ухвала належним чином обґрунтована та мотивована.

Разом з тим, якщо на думку обвинуваченого, дії прокурора були протиправними, він не був позбавлений можливості звернутися самостійно із відповідними заявами до правоохоронних органів, про що обвинуваченому було роз`яснено і в ході судового засідання

Такі відомості щодо звернення обвинуваченого ОСОБА_7 до правоохоронних органів із заявою про притягнення прокурора до відповідальності за вчинення, на думку обвинуваченого, протиправних дій, в матеріалах справі відсутні.

Посилання обвинуваченого на невірну правову кваліфікація кримінального правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, як б підтверджували тривалість розладу здоров`я у потерпілого, а також на те, що потерпілому не було спричинено пошкодження лодижки, оскільки на фото №2 фототаблиці до протоколу від 24 01 2017 року потерпілий стоїть на одній лівій нозі, на якій відсутня гіпсова пов`язка спростовуються висновком експерта №231-С/17 від 02 02 2017 року, в якому вказано, що по ступеню тяжкості переломи лівої зовнішньої лодижки та основної фаланги 5-го пальця лівої кисті це пошкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а рана та синці відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.1. а.с.262).

Крім того, в матеріалах справи містяться інші докази, які підтверджують у потерпілого наявність тілесних ушкоджень, серед яких: довідка Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова від 12 01 2017 року (т.1 а.с.196а); консультативний висновок №310/25 від 12 01 2017 року Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова на ім`я ОСОБА_9 (т.1 а.с.196); фото надані ОСОБА_9 на досудовому слідстві для долучення до матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.194-195); висновок експерта №231-С/17 від 02 02 2017 року (т.1 а.с.262); висновок експерта №606-С/17 від 21 02 2017 року (т.2 а.с.213-214).

У колегії суддів не виникає сумнівів у правильності висновків експертів та взагалі відсутні об`єктивні підстави не довіряти результатам вказаних експертиз, так як вони були проведені експертами, які мають відповідну кваліфікацію, а саме експертів вищої кваліфікаційної категорії за спеціальністю «судово-медична експертиза» та з урахуванням всіх необхідних методик дослідження.

Обвинувачений вказує, що судом наче б то було проігноровано довідку №06/12 від 04 01 2017 року, яка може підтверджувати ту обставину, що він у зв`язку із станом здоров`я не міг нанести тілесні пошкодження потерпілому. Однак, колегія суддів критично ставиться до такого доводу апелянта оскільки можливість нанесення тілесних ушкоджень в такому випадку залежить лише від волевиявлення особи та фізичних особливостей організму.

Решта доводів апеляційної скарги є похідними від проаналізованих вище, а також є явно такими, що не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів, які досліджувалися районним судом та яким надана детальна оцінка, викладена у оскаржуваному рішенні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано та належним чином мотивовано рішення про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку та направлення справи на новий розгляд, як про це просить апелянт, колегією суддів не вбачається. Судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 420, 423, 424-426, ч.2 ст.439 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 30 10 2018 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4