ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/139/21

Провадження № 1-кп/568/38/21

"21" квітня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радивилів кримінальне провадження №0000270 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ботин Луцького району Волинської області, житель АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з початковою освітою, не одруженого, не працюючого, не депутата, в силу ст.89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, у той час, коли відповідно до вимог ст.ст. 88-91 КК України судимість не була погашена або знята у визначеному законом порядку, вчинив нове умисне, корисливе кримінальне правопорушення.
Всередині листопада 2020 року, точної дати не встановлено, в нічну пору доби ОСОБА_3 з метою протиправного викрадення майна, прибув до нежилого господарства, що в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 . Перебуваючи поряд з вказаним нежилим будинком, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний намір, переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, застосувавши фізичну силу, руками вийняв з віконної рами веранди цвяхи, що утримували віконне скло в основі, вийняв скло з віконної рами, та через утворений отвір, проник всередину веранди будинку. В подальшому, ОСОБА_3 , перебуваючи в одній із кімнат будинку, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на особисте матеріальне збагачення за рахунок таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав ноутбук «Аsus» із зарядним пристроєм, який знаходився на столі в кімнаті будинку, загальною вартістю 2333 гривень, належний ОСОБА_7 , та покинув місце події, заподіявши потерпілій шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених у обвинувальному акті визнав у повному обсязі. Пояснив, що в листопаді 2020 року проник в нежилий будинок, що в АДРЕСА_1 . В будинок він проник через вікно веранди, вийнявши віконне скло. На столі в одній із кімнат виявив ноутбук. Забравши ноутбук із зарядним пристроєм, він залишив будинок. Збитки, завдані потерпілій відшкодовано, шляхом повернення викраденого.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, при цьому подала заяву, згідно з якою просить проводити судовий розгляд без її участі, зазначивши, що претензій майнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів у повному обсязі, так як повністю погодився з висунутим обвинуваченням, висновки якого утворюють склад злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Покази обвинуваченого ОСОБА_3 , допитаного в судовому засіданні, послідовні і логічні, повністю співпадають з фабулою обвинувачення, чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірність картини злочину за допитом обвинуваченого не викликає сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
В зв`язку з викладеним, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім допиту обвинуваченого та дослідження доказів, що характеризують його особу, матеріалів, що стосуються речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.
При цьому суд враховує, що обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності його позиції, а також йому та іншим учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи наведене, суд оцінивши докази з точки зору достовірності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
Відповідно до положень ст.65 КК України, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.
У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебував, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст..89 КК України вважається таким, що немає судимості, за місцем проживання характеризується посередньо.
Пом`якшуючими покарання обставинами згідно ст.66 КК України - є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обтяжуючих покарання обставин згідно ст.67 КК України не встановлено.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.
Суд також враховує досудову доповідь від 12.03.2021 р., підготовлену старшим інспектором Радивилівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_8 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , за висновком якої, існує висока ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
Досліджені в ході судового розгляду обставини справи, дані про особу обвинуваченого, з урахуванням його відношення до вчиненого, поведінки після вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що лише покарання у виді позбавлення волі зможе вплинути на обвинуваченого та здатне виправити антисоціальну поведінку ОСОБА_3 , а тому суд приходить до висновку, про призначення покарання необхідного, достатнього для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів у межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
Разом з цим, суд враховує, що вищенаведені обставини знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, звільнивши його від призначеного покарання із встановленням іспитового строку з покладенням відповідних обов`язків судом.
Саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експертів під час проведення експертиз. а саме судової комп`ютерно-технічної експертизи №СЕ-19/118-20/11221-КТ/1.4-151 від 31.12.2020 року в розмірі 1634,50 гривень та судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/118-21/228-ТВ від 14.01.2021 року в розмірі 653,80 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався та підстав для його застосування судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України на час іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ у кримінальному провадженні ноутбук марки «Аsus», зарядний пристрій до нього та мишку, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити в користуванні останньої.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 30 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1