Дата документу 07.07.2021 Справа № 937/2646/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/2646/21 Головуючий в 1 інст. Честнєйша Ю.О.
Провадження № 11-сс/807/639/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді Рассуждай В.Я.,

суддів Гончара О.С., Дадашевої С.В.,

при секретарі Змитраковій А.Д.,

за участю заявника ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 1 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И Л А:

29 березня 2021 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування своєї скарги вказував, що 21 січня 2021 року він звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі із заявою про вчинення кримінального правопорушення суддею Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_2 . У своїй заяві ОСОБА_1 зазначав про те, що вказаний суддя ухвалює незаконні вироки за явно сфальсифікованими матеріалами кримінальних справ, зокрема, 29 квітня 2014 року суддя Бульба О.М. ухвалив відносно нього незаконний вирок. Також ОСОБА_3 відомо, що суддя Бульба О.М. і раніше ухвалював незаконні і злочинні рішення за матеріальну винагороду. Однак відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його зверненням до теперішнього часу не внесені.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 1 квітня 2021 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 з тих підстав, що заявник фактично не погоджується з ухваленим відносно нього вироком суду та просить порушити кримінальне провадження відносно судді ОСОБА_2 , не зазначає у своїй заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочинів, також самостійно робить висновки про неправомірність ухваленого рішення за відсутності відповідних повноважень та припущення щодо незаконності інших рішень вказаного судді, тому не вбачається порушення закону та підстав для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, про які вказує ОСОБА_1 у своїй скарзі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що оскаржує незаконну злочинну та неадекватну ухвалу суду першої інстанції від 1 квітня 2021 року, яку він отримав 9 квітня 2021 року.

Просить зобов`язати ТУ ДБР внести відомості в ЄРДР.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що 29 квітня 2014 року суддя ОСОБА_2 виніс відносно нього вирок за ст. 152 КК України, але встановлено, що не було забору зразків для ДНК та СМЕ, проте проведено експертизу, у зв`язку із чим на його думку, була фальсифікація та його завідомо незаконно було засуджено, тобто, суддя ОСОБА_2 перевищив свої службові повноваження. Вважає, що якщо він повідомляє про злочин, то такі відомості обов`язково повинні бути внесені до ЄРДР. Зазначив, що вирок суду відносно нього набрав законної сили.

Повідомлені належним чином прокурор та представник ТУ ДБР у м. Мелітополі до судового засідання апеляційного суду не з`явились, із заявами про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не звертались.

Враховуючи наведене та з урахуванням приписів ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає, що неприбуття прокурора та представника ТУ ДБР не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Так, як вбачається із матеріалів скарги, начальником установи Державною установою «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» 22 січня 2021 року на адресу ТУ ДБР у м. Мелітополі було направлено заяву ОСОБА_1 від 21 січня 2021 року (а.с. 9-11).

Із змісту вказаної заяви ОСОБА_1 від 21 січня 2021 року вбачається, що суддя Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_2 виніс вирок по сфальсифікованій кримінальній справі, зокрема, 29 квітня 2014 року він виніс відносно нього незаконний вирок, що підтверджується матеріалами справи №1-118/11. Також йому відомо, що вказаний суддя приймав незаконні рішення за матеріальну винагороду.

Із відповіді начальника Першого СВ СУ ТУ ДБР у м. ОСОБА_4 від 15 січня 2021 року за №К-203/17-01-01-21 вбачається, що підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено (а.с. 2-3).

Висновки суду першої інстанції з приводу того, що заява ОСОБА_1 від 21 січня 2021 року не містить ознак кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною КК України, а також не підтверджує факт вчинення таких правопорушень особою, зазначеною у скарзі є переконливими та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

Так, з матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 фактично не погоджується із винесеним по його справі вироком суддею Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_2 .

Відповідно до Висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 1 липня 2013 року щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, вбачається, що для забезпечення незалежності суддів при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

В статті 126 Конституції України передбачені гарантії незалежності і недоторканості суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкоджати виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності суддів та незалежності суддів. Зокрема, статтею 6 Закону встановлено заборону втручання у здійсненні правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи судів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України (254к/96-ВР) судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Рада суддів України у своїх зверненнях неодноразово зазначила, що незгода учасника судового процесу у справі з прийняттям судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення.

Отже, звернення в даному випадку до правоохоронних органів із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення суддею злочину особою, яка незгодна із прийнятим процесуальним судовим рішенням, є порушенням конституційних гарантій незалежності суду, є недопустимим і ніхто, крім суду, у встановленому законом порядку не вправі надавати оцінку судовому рішенню.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Так, із матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_1 фактично висловлює свою незгоду з вироком, постановленим 29 квітня 2021 року головуючим суддею ОСОБА_2 відносно нього за ст. 152 КК України, який набрав законної сили.

Проте, вказані в його заяві від 21 січня 2021 року обставини він міг зазначити при реалізації свого процесуального права щодо оскарження вироку суду в апеляційному та касаційному порядку.

Крім того, посилання ОСОБА_1 в своїй заяві на те, що суддя Бульба О.М. і раніше ухвалював незаконні і злочинні рішення за матеріальну винагороду носять не конкретний характер, є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами, оскільки в такій заяві навіть не наводиться короткого викладу обставин кримінального правопорушення вчиненого суддею Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_2 .

Враховуючи вищенаведене та те, що заява ОСОБА_1 від 21 січня 2021 року не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях судді ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, а фактично зводиться до його незгоди із прийнятим суддею судового рішення відносно нього, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів бездіяльності уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 1 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

В.Я. Рассуждай С.В. Дадашева О.С. Гончар