Номер справи 703/2636/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Сміла

Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Сміла клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000855 від 26.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, про накладення арешту на земельну ділянку,

установив:

Слідчий СВ відділу поліції №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 за погодженням з заступником керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, в якому просить накласти арешт на земельну ділянку площею 1,6879 га, яка розташована за адресою: Сунківська сільська рада Смілянського району Черкаської області та належить на праві власності ОСОБА_4 .

У обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 обіймаючи посаду начальника технічного відділу КП «Смілакомунтеплоенерго» за попередньою змовою з директором КП «Смілакомунтеплоенерго» ОСОБА_6 , умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, 08.01.2020 в період часу з 10 год. по 17 год, здійснив розтрату майна комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», а саме котла водогрійного КВ-Г-7.56-150 з інвентарним номером 15211501 та котла водогрійного КВ-Г-7.56-150 з інвентарним номером 15211500, які знаходились на території котельні №7 КП «Смілакомунтеплоенерго» за адресою: вул. 40-річчя Перемоги, 5, м. Сміла Черкаського району Черкаської області, вартістю 142 тисячі гривень, здійснивши їх незаконний продаж третій особі ОСОБА_7 , який не був обізнаний про протиправний характер такої угоди.

26 травня 2020 року за даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000855 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0348 площею 1,6879 га, яка розташована на території Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з зазначених у ньому підстав.

Власник майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно витягу з ЄРДР кримінальне провадження відкрите за фабулою, зазначеною слідчим у клопотанні.

Як вбачається з акту проведення інвентаризації по КП «Смілакомунтеплоенерго» від 26 травня 2020 року в обліку підприємства станом на 01.05.2020 виявлена нестача двох котлів водогрійних КВ-Г-7.56-150, інвентарні номери НОМЕР_1 та 15211500.

Вартість кожного котла, згідно службової записки №67 від 28 травня 2020 року становить 71 тисяча гривень.

05 березня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.03.2021, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.6879 га на території Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер :02:001:0348.

За змістом ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 4 частини 2 статті 170 КПК України передбачений арешт майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

У обґрунтування поданого клопотання слідчий вказав, що метою накладення арешту є забезпечення кримінального провадження з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з відповідним клопотанням, оскільки згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод будь яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Диспозицією ч.3 ст.191 КК України передбачена кримінальна відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно відомостей ЄРДР органом досудового розслідування проводиться перевірка за фактом розтрати комунального майна Смілянської міської ради, а саме двох котлів, попередньою вартістю близько 71 тисяча гривень.

Однак, матеріали клопотання не містять відомостей про наявність цивільного позову, пред`явленого з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Указану обставину, а саме відсутність цивільного позову у даному кримінальному провадженні, підтвердив слідчий у судовому засіданні. Також він заявив про відсутність доказів, якими би підтверджувалися наміри підозрюваного на відчуження власного майна, зокрема земельної ділянки, про акладення арешту на яку ідеться у клопотанні.

Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, таке не містить переліку наявних ризиків, що доводять необхідність накладення арешту на майно підозрюваного, у клопотанні відсутні доводи про те, що незастосування заборони у вигляді арешту майна може призвести до зникнення, втрати, передачі або пошкодження вказаного майна - земельної ділянки або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя також зазначає, що до 01 липня 2021 року діє мораторій на продаж земельних ділянок, відтак, угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Затверджена на законодавчому рівні заборона на відчуження земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у будь-який спосіб, унеможливлює відчуження цих об`єктів нерухомого майна у власність інших осіб.

Відповідно ч. 1ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна та не довів необхідність арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.170-173,309,372 КПК України,

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000855 від 26.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, про накладення арешту на земельну ділянку під кадастровим номером :02:001:0348, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Повний текст ухвали проголошений 11 березня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1