Справа № 629/2206/20
Номер провадження 1-кп/629/120/21
УХВАЛА

02 квітня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, Харківської області питання доцільності продовження запобіжного заходу обвинуваченому:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Лозова, Харківської області, громадянину України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.11.2019 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- обвинувачення прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,
- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 03 травня 2021 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які дають право вважати, що більш м`який запобіжний захід не є достатнім для запобігання вищевказаним ризикам. Вказав, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, тобто не має стійких соціальних зав`язків, йому відомі місця мешкання свідків, є раніше судимим за вчинення аналогічних умисних злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, інкримінований йому злочин вчинив в період випробувального терміну, тому перебуваючи на свободі обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та переховуватися від суду з метою уникнення реального покарання у вигляді позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник-адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора. Захисник ОСОБА_5 зазначив, що прокурором не обґрунтовані та не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України. ОСОБА_3 потребує медичного лікування, яке слідчий ізолятор не може забезпечити. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.
Згідно пунктів 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд згідно змісту вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя, впливу на свідків чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Також суд враховує, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Як відображено у рішеннях Європейського суду з прав людини, аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови) § 142; Khudoyorov v.Russia (Худойоров проти Росії), § 173), але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою Aleksanyan v. Russia (Алексанян проти Россії), § 179).
Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє (Letellier) проти Франції» від 26.06.1991р. (п.51) зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення протягом певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенцій, в будь-якому випадку в тій мірі, у якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину.
Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, а також можливості порушення публічного порядку, попереднє ув`язнення може бути застосоване. В даному випадку обвинувачений обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та зміна запобіжного заходу може привести до негативних соціальних наслідків.
У разі доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, останній є раніше судимим за вчинення аналогічних умисних злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, крім того, вчинив злочин в період іспитового строку, тому на даний час є достатньо підстав вважати, що перебуваючи на свободі обвинувачений може вчинити спробу переховуватися від суду під загрозою можливого покарання та наявності невідбутого покарання за попереднім вироком.
Крім того, на думку суду, обвинувачений ОСОБА_3 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються, або вчинити інші злочини, оскільки вчинення злочину ОСОБА_3 в період іспитового строку вказує на наявність підстав для ризику останнім вчинити інше кримінальне правопорушення як особою, схильною до скоєння кримінальних правопорушень.
Також продовжує існувати ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідка, оскільки на даній стадії розгляду кримінального провадження не допитано закупну особу.
Крім того, враховуючи той факт, що обвинувачений ніде не працює та не має стабільного джерела доходів, не одружений, утриманців не має, що підтверджує нестійкість його соціальних зв`язків, а тому наявний ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення.
Стосовно доводів сторони захисту про неможливість ОСОБА_3 утримуватись в умовах установи попереднього ув`язнення за станом здоров`я, з огляду на відомості про стан його здоров`я, то суд зазначає, що стороною захисту не надано суду належних даних на підтвердження термінової потреби у лікуванні ОСОБА_3 , яке не може бути проведене в умовах слідчого ізолятора.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником, проте у світлі факторів пов`язаних з характером особи обвинуваченого, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.
Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, тобто до 03 травня 2021 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, його вік та репутацію, міцність соціальних зв`язків, вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати, обраний обвинуваченому запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю та обсягом обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого є недостатніми, щоб забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню, а задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331, 371, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Задовольнити клопотання прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 .
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 01 червня 2021 року включно.
Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня винесення ухвали, а саме з 02 квітня 2021 року.
У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1