Справа № 642/5972/20
Провадження № 1кп/642/24/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0001614 від 19.08.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційне не працевлаштованого, раніше судимого 05.08.2019 року Жовтневим район судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до штрафу 1700 грн., на підставі перегляду рішення Жовтневим районним судом м. Харкова від 17.12.2019 року покарання у вигляді штрафу замінено на 100 годин громадських робіт, 03.03.2020 знятий з обліку по відбуттю покарання, відповідно до ст. 89 КК України не судимого, зареєстрований фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

18.08.2020 приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території проїжджої частини, навпроти житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході конфлікту на гранті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з раптово виниклим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю та усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, а також бажаючи їх настання.

Діючи умисно, наніс ОСОБА_4 два удари кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи справа, тим самим останньому, відповідно до висновку експерта №12-14/620-А/20 від 28.08.2020, були заподіяні наступні тілесні ушкодження: закритий двобічний перелом нижньої щелепи в ділянці кута справа із переломом кореня 8-го зубу та тіла зліва між 4-м та 5-м зубом із зміщенням, що належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1ст. 122 КК України, тривалий розпад здоров`я.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, пояснивши, що з потерпілим у нього були непризнанні стосунки через жінку.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив викладені обставини та просив задовольнити цивільний позов.

Суд зі згоди прокурора, потерпілого, обвинуваченого, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що до доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При вирішенні питання про покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого кримінального правопорушення-злочину, який у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше в сил ст. 89 КК України не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, неодружений, малолітніх дітей на утриманні немає, офіційно не працевлаштований.

Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставиною, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Відповідно статті 67 Кримінального кодексу України, обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_5 судом не виявлено.

Згідно частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Тобто, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України у вигляді обмеження волі із застосуванням ст. ст. 75,76 Кримінального кодексу України, оскільки цей вид покарання буде мати вплив на його виправлення та попередження нових злочинів, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України мета покарання як обвинуваченим, так і іншими особами.

Згідно ст.128 КПК України - особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 1177 ЦК України - шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Потерпілим ОСОБА_4 були подані цивільні позови про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 20 000 грн.. та моральної шкоди в розмірі 30000 грн. з обвинуваченого ОСОБА_5 . Завдану шкоду потерпілий обґрунтував, що злочином йому було спричинено матеріальну шкоду, пов`язану із лікуванням та моральні страждання, пов`язані із відчуттям фізичного болю та душевних хвилювань через стан здоров`я та отримані травми.

Позов потерпілого підлягає частковому задоволенню, із наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що потерпілому було завдано легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, ним витрачались кошти на лікування, але в судовому засіданні потерпілий пояснив, що чеки на придбані ліків у нього зберіглись частково. Суд задовольняє вимоги потерпілого в частині стягнення коштів на лікування в межах наданих суду документально підтверджених витрат.

Потерпілому була завдана моральна шкода, яка полягає у перенесеному стресі, фізичному болю, що негативно вплинуло на його стан здоров`я, тому позов в частині стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, враховуючи, що потерпілий місяць знаходився на лікуванні, що підтверджується відповідними документами. Суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, тому вважає за необхідно задовольнити частково позов за спричиненні моральні страждання, через отриманні тілесні ушкодження та негативні наслідки.

Витрати, пов`язані із проведенням експертиз у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази і документи у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди - 14870 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят грн.) на відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1