ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 648/2554/20
Номер провадження : 11-кп/819/574/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.3 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2021 року червня місяця 01 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі: Головуючого судді : ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
Секретар судового засідання: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000479 від 03 травня 2020 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 24 березня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115; ч.3 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України
в с т а н о в и в:
Вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 24 березня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, громадянина України, українця, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України, такого, що не має судимості, визнано винним та засуджено до покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком дев`ять років за ч.3 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України одинадцять років. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком одинадцять років. Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 , тримання під вартою, залишено без зміни до набрання вироком законної сили. Початок строку відбування покарання рахувати з 24 березня 2021 року. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зрахувано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 4 травня 2020 року по 24 березня 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
За вироком суду, 3 травня 2020 року, близько 22.00 год., ОСОБА_7 , знаходячись на території подвір`ям, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне позбавлення життя іншої людини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , наніс останньому один удар ножем в область голови та один удар в область грудної клітки зліва, в результаті чого, спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення голови з пошкодженням кісток черепу, твердої мозкової оболонки, крововиливів у м`яку мозкову оболонку, у м`які покрови голови, проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням лівої легені, крововиливів в оточуючі м`які тканини по ходу ранового каналу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та від яких ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 22.00 год..
Крім того, 3 травня 2020 року, близько 22.00 год., ОСОБА_7 , після вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_9 , знаходячись на території подвір`я, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне позбавлення життя іншої людини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 , умисно схопив його рукою за шию, наніс потерпілому не менше чотирьох ударів дожем в область голови та не менше чотирьох ударів ножем по рукам, в результаті чого, спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців та садна передньої поверхні шиї, чотирьох різаних ран лівої щоки, однієї різаної рани вушної раковини, чотирьох різаних ран лівої кисті, однієї різаної рани правої кисті, і які відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, але злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий захищався та йому завадили треті особи.
ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (І епізод) та злочин, передбачений ч.3 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України, незакінчений замах на умисне вбивство вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, якщо особа з причин, які не залежали від її волі, не виконала усіх дій, які вважала необхідним для доведення злочину до кінця (ІІ епізод).
На вказаний вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні вироку врахував всі обставини, відношення ОСОБА_7 до вчинених ним злочинів, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, але при визначені міри покарання за ч.3 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України належним чином не оцінив їх, як цього вимагає ст.65 КК України, не звернув увагу на те що умисел обвинуваченого був спрямований на протиправне позбавлення життя двох людей, шкоду не відшкодував, вину не визнав та призначив покарання, розмір якого надто м`якій. Вважає, що обвинуваченому необхідно було призначити покарання за ч.3 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 14 років.
Просить вирок стосовно ОСОБА_7 скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком дев`ять років за ч.3 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України 14 років. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 14 років. В решті вирок суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційних скарг, думку обвинуваченого та захисника про не підтримку апеляції, прокурора про підтримку апеляційної скарги, заслухавши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вимогами ч.1 ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого - ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення передбачені за ч.1 ст.115 та ч.3 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України, за які його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій обґрунтовано доказами, та ніким не оспорюються.
Зі змісту скарги убачається, що прокурор фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання є: кримінально-правові, відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання Ї конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.
За змістом ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд урахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених Дожа злочинів, які є особливо тяжкими злочинами, дані про особу винного, який вину хоча не визнав, при цьому не заперечував що саме він наносив удари ножем потерпілим, але діяв так для самозахисту, що конфлікт виник внаслідок протиправної поведінки самих потерпілих, які знаходились в стані сп`яніння, особу винного, який характеризується посередньо, в силу ст.89 КК України, є особою, що не має судимості, на обліку у лікаря нарколога, психіатра, не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.
Колегія суддів вважає, що судом за матеріалами кримінального провадження та згідно ст.66, 67, 68 КК України, обґрунтовано встановлено що обвинувачений вчинив щодо ОСОБА_10 злочин, передбачений ч.3 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України, як незакінчений замах на умисне вбивство.
Вище зазначене стало підставами для призначення засудженому покарання в межах згідно із санкціями за ч.1 ст.115 та ч.3 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України, за сукупністю злочинів згідно ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі.
Колегія суддів погоджується із цим висновком і вважає, що таке покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, принципу індивідуалізації призначеного покарання, є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_7 .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути кримінальне провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, Суд не встановив.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.
На підставі викладеного та керуючись ст. 404, п.1 ч. 1 407, 419 КПК України колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 24 березня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115; ч.3 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)