печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6429/21-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2021 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу: не з`явилась,

слідчого: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову Слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.01.2021 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0002609 від 22.12.2020 року та зобов`язння вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою на постанову Слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.01.2021 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0002609 від 22.12.2020 року та зобов`язння вчинити дії.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2021 року за № 0002609 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 21.12.2020 року за адресою: м. Київ, вул. Донецька, 59 було вилучено автомобіль марки Citroen C4 Cactus, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

12.01.2021 року ОСОБА_3 звернулась до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, з клопотанням про повернення або передачу на відповідальне зберігання, вилученого 21.12.2020 року автомобіля марки Citroen C4 Cactus, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.01.2021 року відмовлено в задоволенні вищевказаного клопотання.

Враховуючи, що транспортний засіб було вилучено 21.12.2020 року, а після вилучення автомобіля слідчий (прокурор) не звертались до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а тому автомобіль підлягає негайному поверненню володільцю ОСОБА_3 яка є законним власником вилученого транспортного засобу. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_3 просить: визнати бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна; скасувати постанову Слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.01.2021 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0002609 від 22.12.2020 року; зобов`язати Слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 повернути вилучений 21.12.2020 року автомобіль марки Citroen C4 Cactus, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

В судове засідання особа, яка подала скаргу, не з`явилась, про день, час, місце розгляду скарги повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд скарги за її відсутності, в якій вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки, особа, яка подала скаргу, про день, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд скарги за її відсутності, а неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування провадження технічними засобами не здійснювалось.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2021 року за № 0002609 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно фабули кримінального провадження № 0002609 відомості до ЄДРСР внесені за фактом того, що до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, надійшли матеріали ЄО № 75029 від 20.12.2020 року за фактом ДТП, яке сталося 20.12.2020 року близько 01:30 за адресою: м. Київ, вул. Донецька, 59, а саме, зіткнення транспортного засобу Citroen, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , співробітника Деснянського УП ГУ НП у м. Києві, з припаркованими транспортними засобами Фольксваген Гольф, д.н.з. НОМЕР_3 та трактором, д.н.з. НОМЕР_4 , в результаті чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

В рамках здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 21.12.2020 року вказаний автомобіль було вилучено.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки Citroen C4 Cactus, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 .

12.01.2021 року ОСОБА_3 звернулась до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, з клопотанням про повернення або передачу на відповідальне зберігання, вилученого 21.12.2020 року автомобіля марки Citroen C4 Cactus, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Постановою Слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.01.2021 року відмовлено в задоволенні вищевказаного клопотання.

Згідно змісту постанови Слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.01.2021 року, підставою для відмови в задоволені клопотання про повернення вилученого транспортного засобу є те, що транспортний засіб Citroen, д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002609 від 22.12.2020 року, досудове розслідування у якому триває.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення..

Частиною 1 статті 100 КПК України, визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Отже, законодавцем чітко визначено, що речовий доказ не повертається у разі його одержання під час тимчасового доступу до речей та документів (ст. 160-166 КПК України) або накладення на нього арешту (ст. 170-174 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, з даної норми можна зробити висновок, що майно на відшукання якого надано дозвіл в ухвалі суду, не є тимчасово вилученим майном.

В даному випадку майно, щодо якого заявник звернувся до слідчого судді з вимогою про зобов`язання його повернення як тимчасово вилученого, має процесуальний статус тимчасово вилученого майна, оскільки останній вилучено без ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку. Ухвали, постановленої в порядку ст. 233 КПК України, слідчим слідчому судді не надано.

Як визначено у ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що розгляд справи у відповідності до положень ст. 22 КПК України відбувається на засадах змагальності, тоді як суб`єкт бездіяльності не надав слідчому судді ухвалу про арешт вилученого майна, а також враховуючи, що у кримінальному провадженні оскільки існує потреба у використанні автомобіля марки Citroen C4 Cactus, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 як речового доказу, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову Слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.01.2021 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0002609 від 22.12.2020 року підлягає задоволенню в частині передачі на відповідальне зберігання автомобіля марки Citroen C4 Cactus, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з роз`ясненням їй відповідальності за зберігання прийнятого майна.

Щодо вимоги ОСОБА_3 про скасування постанови Слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.01.2021 року про відмову в задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, та вказана постанова не відноситься до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які оскаржуються під час досудового розслідування, та не є предметом розгляду слідчого судді на стадії досудового розслідування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 98, 100, 170-174, 303, 305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову Слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.01.2021 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0002609 від 22.12.2020 року задовольнити частково.

Зобов`язати Слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 або іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002609 від 22.12.2020 року передати автомобіль марки Citroen C4 Cactus, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надавати вищезазначений транспортний засіб за першою вимогою слідчого, прокурора, суду для проведення слідчих дій.

Роз`яснити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідальність за зберігання прийнятого майна.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1