ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1252/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №646/5762/20 (пров. 1-кс/646/1160/21) Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
підозрюваного - ОСОБА_8
До підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 08 серпня 2021 року та визначено суму застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 681 000 гривень, у разі внесення якої, визначено покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від будь-якого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту. В обгрунтування апеляційної скарги захисник посилається на недоведеність зазначених в клопотанні ризиків. Вважає, що ризик переховування відсутній, оскільки підозрюваний раніше не судимий, можливості перетнути кордон ОСОБА_8 не має, оскільки під час обшуку у нього вилучено всі наявні грошові кошти, банківські карти та паспорти. Ризик продовження кримінального правопорушення вважає також необґрунтованим з тих підстав, що телефон з контактами вилучено, інтернет-ресурс, про який зазначено в клопотанні, зараз заблокований, усі препарати вилучені та опечатані, а складське приміщення, в якому вони зберігалися зачинено та опечатано слідчим. Впливати на свідків необхідності не має, оскільки враховуючи кваліфікацію злочину, роль свідків є другорядною, так як предметом доказування є встановлення властивостей та виду вилучених лікарських засобів, а тому, застосування спеціальних знань та призначення відповідних судових експертиз, відіграє вирішальну роль у процесі розслідування даного кримінального правопорушення. Оскільки всі докази вилучені, то ризик їх знищення також вважає відсутнім.
Заставу, яка дорівнює 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який є максимальним для визначення застави при вчиненні особою особливо тяжкого злочину, вважає необгрунтованим, оскільки вчинений підозрюваним злочин є тяжким, що відповідає прожитковому мінімуму у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
10.06.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України, а 12.06.2021 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.
12 червня 2021 року слідчий відділу поліції ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , посилалаючись на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважала неможливим.
Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 681 000,00 гривень, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Суд врахував особу підозрюваного, який є уродженцем м. Бердянська Запорізької області, громадянином України, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ніде не працює та не має міцних соціальних зав`язків, за адресою місця реєстрації не проживає.
Слідчий суддя вважав, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Крім того, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, продовження кримінального правопорушення, спростовують доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки органом досудового розслідування на даний час не встановлені всі свідки кримінального правопорушення, наявний ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі шляхом знищення, приховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
При визначені розміру застави, слідчий суддя керувався вимогами ч.ч. 4 ,5 ст. 182 КПК України і врахував, що слідчий у своєму клопотанні та прокурор, в судовому засіданні, просили визначити ОСОБА_8 заставу у розмірі 880 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 997 600 грн, який слідчий суддя вважав завідомо непомірним для підозрюваного. Беручи до уваги, що відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_8 , зокрема те, що він має у власності та фактичному володінні транспортні засоби елітного класу, слідчий суддя вважав, що вказана обставина разом з іншими даними щодо способу життя підозрюваного, свідчить про наявність значних матеріальних можливостей, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану підозрюваного, способу життя підозрюваного та ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав, що застава в розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому призначив заставу відповідно до ч. 5 ст. 185 КПК України, у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 681 000,00 грн (шістсот вісімдесят одну тисячу грн), з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України та існування ризиків передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, а також відомості матеріалів клопотання, відповідно до яких встановлено з протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №993т/38/104-2021 від 27.05.2021 про планування ОСОБА_8 перетнути кордон України з метою виїзду до м. Берлін (Німеччина), є ймовірність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду. При цьому, вилучення закордонних паспортів, на яке посилається захисник, як на спростування ризику переховування, не здатне перешкодити вчинити підозрюваним такі дії, оскільки не виключена можливість переховуватись на території України.
Крім того, враховуючи конкретні обставини справи, зокрема те, що свою незаконну діяльність підозрюваний вів через інтернет мережі спільно з ОСОБА_10 та невстановленою розслідуванням особою, беручи до уваги, що підозрюваний не мав законного джерела заробітку, яка можливо і спонукала підозрюваного до вчинення протиправних дій, згідно підозри, не виключений ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення в майбутньому, а також ризики незаконного впливу на невстановлених слідством осіб, а також іншого підозрюваного чи свідків або експертів. При цьому, колегія суддів враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, відповідно якої на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).
Також не виключена можливість знищення або спотворення доказів, беручи до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинені умисного тяжкого злочину у сфері обігу лікарських засобів в особливо великих розмірах та органом досудового розслідування на теперішній час не встановлено всіх обставин вчинення злочину та зібрані не всі можливі докази, внаслідок яких прокурором можливе здійснення дій, передбачених ч.2 ст.283 КПК України.
При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, зокрема те, що він є раніше не судимою особою, а також, враховуючи повідомлену ОСОБА_11 підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України, який є тяжким злочином і за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти зазначеним в клопотанні ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, підозрюваний офіційно не працює, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків. Крім того, колегія суддів бере до уваги, що на даний час досудове розслідування триває, а тому не виключена можливість підозрюваного впливати на свідків, експертів, інших осіб, які на даний час не допитані. Хоча підозрюваний раніше не судимий, проте, обсяг вилучених лікарських засобів та тривалий термін незаконної діяльності свідчать про можливість продовження ним незаконної діяльності та підтверджують те, що висновки слідчого судді щодо доведеності ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України є небезпідставними, з чим погоджується колегія суддів.
Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
За таких обставин доводи захисника підозрюваного про недоведеність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.
Доводи апеляційної скарги щодо обрання слідчим суддею застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, колегія суддів вважає необґрунтованими. Інкриміновані підозрюваному дії кваліфіковані за ч.4 ст. 321 КК України, що відповідно до норм ст. 12 КПК України є тяжким злочином.
Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати. При цьому, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.
Вирішуючи питання про визначення підозрюваному розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
При цьому, під час апеляційного розгляду захисником підозрюваного не надано будь-яких доказів на підтвердження матеріального та фінансового стану підозрюваного. А тому, підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з наведеного.
За таких обставин, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, оскільки застосування до ОСОБА_8 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи вищевикладене, ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 червня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді