Справа № 635/180/21
Провадження № 1-в/635/157/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) про умовно-дострокове звільнення.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 заперечував, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою.

Представник адміністрації та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши думку прокурора стосовно питання, що розглядається, дослідивши матеріали справи, в тому числі особову справу засудженого, дійшов висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений ч.3 ст.81 КК України термін покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (ч.3 ст.81 КК України).
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Згідно характеристики, наданої адміністрацією ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» від 10.02.2021, засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працює, інвалід 2 групи, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Раніше неодноразово судимий: 1) 31.10.2017 Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. ст. 190 ч. 2, 75,76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 11.03.2019 Московським районним судом м. Харкова за ст. ст. 187 ч. 1, 186 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч, 1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку: 19.12.2017. Кінець строку: 19.06.2021.
Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.12.2017. Під час тримання в Харківській установі виконання покарань (№ 27) характеризувався негативно, режим тримання порушував, за що мав одне стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав.
З 25.04.2019 відбував покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№ 18)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 10.05.2019 проходив курс лікування в багатопрофільній лікарні при державній- установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)», - де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 03.09.2019 відбував покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№ 18)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не
З 20.12.2019 проходить лікування в багатопрофільній лікарні при державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, за що був заохочений один раз, стягнень не має.
Засуджений ОСОБА_4 не працевлаштований, оскільки перебуває на лікуванні в лікарняному закладі при державній установі «Темнівська ВК-100». Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та пиріжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю. Відповідно до ст.ст.110, 112, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом побачень, листування, телефонних розмов, отримання посилок та передач, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 100, 101 КВК України розглянуто 02.10.2019 за відбуттям 1/3 призначеного строку покарання, комісією установи відмовлено у застосуванні даних, статей, як особі яка не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України може бути розглянуто за відбуттям 1/2 призначеного строку покарання, а саме не раніше 19.03.2020. Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України може бути розглянуто за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання, а саме не раніше 19.12.2020. За вироком суду у засудженого ОСОБА_4 є позов за матеріальну шкоду у розмірі 600,00 грн., але виконавчі листи до установи не надходили. На профілактичному обліку установи засуджений ОСОБА_4 не перебував. У скоєному злочині розкаюється та повністю визнає свою провину. На підставі висновку ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою довів своє виправлення. На підставі статті 81 КК України його можливо звільнити від відбування покарання умовно-достроково.
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_4 , який неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, пов`язаних з викраденням чужого майна, за які йому призначені покарання пов`язанні із позбавленням волі, належних висновків для себе не зробив та знову продовжував вчиняти аналогічні злочини, за що був засуджений останнім вироком до позбавлення волі.

Наведені вище обставини в сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_4 лише намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.
Матеріали особової справи засудженого не містять даних про розгляд питання адміністрацією колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 . Натомість, згідно наявної в матеріалах справи характеристики засудженого ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» дійшла висновку про те, що за час відбування покарання ОСОБА_4 довів своє виправлення, однак крім характеристики ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» інших доказів про доведення виправлення засудженого ОСОБА_4 суду не надано.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів, а також про неефективність застосування до нього звільнення від відбування покарання.

Крім того, суд ставиться критично до характеристики наданої ДУ «Темнівська виправна колонія № 100», оскільки при її дослідженні встановлено, що висновок про можливе застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_4 є передчасним, оскільки в матеріалах особової справи відсутні характеризуючи документи, надані суду для долучення до матеріалів справи, що свідчить про те, що із засудженим ОСОБА_4 не проводилась відповідна виховна робота.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.
Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, поведінку за весь час відбуття покарання, суд констатує про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України - відмовити.

Ухвала протягом семи діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим з дня отриманням ним ухвали суду.
Повний текст ухвали проголошено 19.02.2021.

Суддя ОСОБА_1