Справа № 583/1779/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в колегіальному складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ОСОБА_10
захисника ОСОБА_9 ОСОБА_11
розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000348 від 03.06.2018 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кількох умисних особливо тяжких злочинів, судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики не зникли та не зменшились, більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.
Захисник обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 заявив клопотання про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронних засобів контролю. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 цілий місяць під час досудового розслідування був без запобіжного заходу і ніяким чином не перешкоджав досудовому розслідуванню. Щодо ОСОБА_7 зазначив, що відсутні докази вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, оскільки всі слідчі дії з ОСОБА_7 були проведені у відсутності адвоката. Також просить звернути увагу на погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 .
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 клопотання свого захисника підтримали та просять його задовольнити.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні заяви клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронних засобів контролю, мотивуючи тим, що прокурором не доведено існування ризиків, на які він посилається у своєму клопотанні, та не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Обвинувачений ОСОБА_9 клопотання свого захисника підтримав та просить його задовольнити.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою виходячи з наступного.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.05.2020 року до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 24.00 год. 02 липня 2020 року.
Зі змісту ухвали суду вбачається, що міра запобіжного заходу була застосована обвинуваченим з урахуванням тяжкості інкримінованих їм злочинів та даних про їх особи.
Ухвалами Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.06.2020 року, від 05.08.2020 р., від 15.09.2020 р., від 10.11.2020 р., від 22.12.2020 р., від 08.02.2021 р., від 31.03.2021 р. продовжено обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 24.00 год. 16 серпня 2020 року, до 24.00 год. 03 жовтня 2020 року, до 24.00 год. 13 листопада 2020 року, до 24.00 год. 08 січня 2021 року, до 24.00 год. 19 лютого 2021 року та до 24.00 год. 08 квітня 2021 року, до 24.00 год. 29 травня 2021 року відповідно.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кількох умисних особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді понад 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Суд вважає, що ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, які були враховані судом при застосуванні до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існують, їх існування не закінчилось.
При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кількох умисних особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді понад 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, вчинення злочинів пов`язано з застосуванням та погрозами фізичного насильства до потерпілих, обвинувачені не мають постійних джерел доходів, через що мають нестабільне матеріальне становище, а тому враховуючи тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, в останніх дійсно може виникнути бажання переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.
Крім того, залишився також ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки є свідки з оточення обвинувачених, обвинувачені проживають разом з свідками в одному населеному пункті, дані свідки не допитані в судовому засіданні, крім того, не допитані в судовому засіданні потерпілі, а тому обвинувачені можуть незаконно на них впливати.
Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вчинили частину інкримінованих їм злочинів, перебуваючи під домашнім арештом та будучи підозрюваними у кримінальному правопорушенні, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судимі, судимість не знята і не погашена, на шлях виправлення не стали, отже останні є схильними до скоєння правопорушень, і враховуючи характер та обставини вчинення інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 злочинів, вони можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначені вище обставини у своїй сукупності, на думку суду, спростовують доводи обвинувачених та їх захисника про відсутність підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Що стосується посилання обвинувачених та їх захисників на наявні підстави для зміни запобіжного заходу, суд вважає, що ці обставини, у даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 про відсутність доказів про вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, - не заслуговують на увагу, так як зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену, зокрема, у Рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Таким чином, на даній стадії суд не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
У зв`язку з цим клопотання захисників обвинувачених про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, у виді цілодобового домашнього арешту, суд відхиляє.
Судом не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки право обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав та інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Окрім цього, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, даних про особи обвинувачених та з урахуванням їх віку та стану здоров`я, суд вважає, що з метою запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, продовженню злочинної діяльності, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, та у зв`язку з тим, що розгляд кримінального провадження не завершено, обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Виходячи з положень ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи що ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у скоєнні злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування відносно потерпілих, суд, керуючись вимогами ч.4 ст. 183 КПК України, дійшов висновку не визначати обвинуваченим розмір застави.
Суд приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 13 06 2019 року в тій його частині, де звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення.
Крім того, як випливає із вищевказаного Рішення Конституційного Суду України, на даний час, коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер уже суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинувачених, так і забезпечення їх участі в судових засіданнях.
Керуючись ст. 7- 20, 22-29, 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 201, 331 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 24.00 год. 24 липня 2021 року.
Клопотання захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про зміну обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю відхилити.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченими з моменту вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3