КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/460/2021 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження №007166 від 30.09.2019 по обвинуваченню ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, без місця реєстрації, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.03.2003 Чорновицьким районним судом Вінницької області за ст. 186 ч. 2, ст. 75 КК України на 4 роки позбавлення волі і звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 16.06.2005 Голосіївським районним судом м. Києва за ст.ст. 187 ч. 1, 190 ч. 2, 70, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 29.11.2005 Ірпінським міським судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4, 71 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі;
- 04.09.2012 Оболонським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 26.01.2016 Жовтневим районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2 КК України на 6 місяців арешту;
- 06.04.2016 Саксаганським районним судом м. Кривого рогу за ст.ст. 15 ч. 3, 186 ч. 2, 70 ч.4 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, звільнений 06.09.2018 умовно-достроково з Синельниківської виправної колонії №94 в Дніпропетровській області, із не відбутим строком 9 місяців і 5 днів,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2020 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та йому призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного обвинуваченому на праві власності майна.

До набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді «тримання під вартою» у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» залишено без зміни.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислено з 30.09.2019.

Вирішено питання процесуальних витрат і речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватими у тому, що він 29.09.2019 близько о 22 год. 07 хв. за місцем проживання потерпілого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи злочинний умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, наніс удар кулаком в область щелепи Сунь Баошань, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу - на слизовій оболонці нижньої губи справа та травматичної екстракції 1 зуба верхньої щелепи справа, після чого наказав потерпілому написати пароль від його мобільного марки «Vivo х27» з метою подальшого заволодіння вищевказаним мобільним телефоном. Втім, ОСОБА_9 відмовився писати пароль від мобільного телефону, а тому ОСОБА_6 узяв на кухонному столі кухонний ніж господарсько-побутового призначення, приставив йому лезо до надпліччя ОСОБА_9 та знову наказав потерпілому написати пароль від мобільного телефону, а крім того, віддати ОСОБА_6 наявні у потерпілого грошові кошти.

В подальшому ОСОБА_9 , усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, вказану вимогу виконав, так як волю до опору останнього було зламано і ОСОБА_6 заволодів його мобільним телефоном марки «Vivo х27» вартістю близько 10 430, 23 грн. та грошовими коштами в сумі 800 грн.

Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 11230,23 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність обставин встановлених судом фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України.

Звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_6 взагалі тримав у руці ніж, і більш того погрожував потерпілому.

Також зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 не розуміє українську та російську мови в достатньому обсязі для надання вільних показань без залучення перекладача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін кримінального провадження, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України за обставин, встановлених судом 1-ї інстанції, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами: протоколом огляду місця події від 30.09.2019, висновками експертиз №17-1/1625 від 25.10.2019, № 8-2/861 від 25.10.2019, № 13-1/1902 від 24.10.2019, № 041-2709-2019 від 01.10.2019 та № 042-2047-2019 від 30.10.2019 тощо.

Доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України належним чином досліджені в судовому засіданні, однак свого підтвердження не знайшли.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 в суді 1-ї інстанції показав, що 29.09.2019 у вечірній час він запросив свого знайомого ОСОБА_6 разом із двома його друзями до своєї квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де вони разом пили пиво на кухні. Приблизно о 22-00 год. друзі обвинуваченого пішли додому, а обвинувачений ОСОБА_6 залишився. Він попросив обвинуваченого, щоб той теж ішов додому, але обвинувачений відмовився покидати квартиру і на попередження, що він викличе працівників поліції, вдарив його по обличчю, зламавши зуб. Потім ОСОБА_6 узяв у нього мобільний телефон «Vivo х27» та попросив назвати пароль від телефону, однак він, ОСОБА_9 , відмовив обвинуваченому, на що той схопив зі стола кухонний ніж і приставив йому до надпліччя. Сприймаючи загрозу як реальну, він написав пароль від телефону, оскільки злякався. Після цього ОСОБА_6 почав вимагати грошові кошти, на що він вказав обвинуваченому, де знаходились його грошові кошти в сумі 800 грн., якими і заволодів ОСОБА_6 . Після цього обвинувачений забрав ключі від квартири та разом з мобільним телефоном і грошима покинув її.

Вказані пояснення узгоджуються з даними протоколу огляду місця події від 30.09.2019, при проведенні якого виявлено декілька ножів та було вилучено саме той ніж, який з показань потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_6 приставив йому до плеча. Крім того, під час проведення слідчого експерименту від 30.09.2019 за участю потерпілого, останній показав місце, куди обвинувачений приставляв йому ніж, і це було зафіксовано на цифровий носій (а.с. 108).

Колегія суддів не вбачає підстав не довіряти показанням потерпілого, наданим під час досудового розслідування та в ході судового розгляду, оскільки він з обвинуваченим до цього товаришували, а отже підстав обмовляти ОСОБА_6 у ОСОБА_9 не було, і довід апеляційної скарги про неправдивість показань потерпілого заявлений без надання будь-яких доказів на підтвердження зацікавленості потерпілого у неправдивих свідченнях щодо дій обвинуваченого, вважає надуманим.

Довід апеляційної скарги про те, що потерпілий ОСОБА_9 не володіє ні російською, ані українською мовою, на висновки суду не впливає, оскільки потерпілий як під час досудового розслідування, так і в суді 1-ї інстанції надавав показання щодо обставин вчиненого ОСОБА_11 злочину іклопотання про залучення йому перекладача не заявляв.

Диспозицією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Одночасно ст. 187 КК України, як склад злочину, визначено напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

При цьому, однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство або погроза його застосування, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Агресивність й спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від грабежу.

Отже, судом першої інстанції за результатами дослідження доказів у даному провадженні, зокрема показань потерпілого, беззаперечно встановлено, що вчинення злочину ОСОБА_6 супроводжувалося погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , який зазнав нападу, а тому колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України кваліфіковані правильно і підстав для перекваліфікації його дій на ч.2 ст.186 КК України, як про те просить апелянт, не вбачається.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обрано судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України.

Таким чином, при перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2020 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку.

Судді _____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4