ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3154/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 про відвід старшого слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001113 від 10.04.2021, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла заява ОСОБА_3 про відвід старшого слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001113 від 10.04.2021.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначає, що слідча ОСОБА_5 через застосування психологічного та морального тиску, намагається змусити її свідчити проти себе та визнати себе винною у скоєнні кримінального правопорушення, якого вона не вчиняла. Так, слідча в порушення норм КПК України в телефонному режимі запропонувала ОСОБА_3 з`явитися до Дарницького управління ГУ НП в м. Києві для відібрання зразків почерку. Після чого слідча також надіслала скаржниці в соціальну мережу повістки та повідомлення про підозру, які не відповідали вимогам КПК України. Також скаржниці на її робочому місці працівники поліції за дорученням слідчого намагалися вручити повідомлення про підозру, проте це їм зробити не вдалося і вони пішли з приміщення ломбарду. 27.07.2021 слідча ОСОБА_4 разом з двома працівниками поліції в порушення норм Закону України "Про національну поліцію" без попередження у приміщенні, в якому скаржниця здійснює діяльність, з порушенням норм КПК України, намагалася зачитати якийсь документ. Зазначені обставини, на думку заявниці, свідчать про необ`єктивність та упередженість слідчого.

В судове засідання заявниця з`явилася, надала пояснення ідентичні тим, які містяться у її заяві та доповненнях до заяви, просила заяву задовольнити та відвести старшого слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001113 від 10.04.2021.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, про розгляд провадження повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, проте її неявка не є перешкодою для розгляду заяви про відвід.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті заяви у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Надаючи оцінку доводам заяви, визначеній підставі для відводу слідчого (п.3 ч.1 ст. 77 КПК України), слідчий суддя виходить з того, що порядок відводу слідчого від участі у кримінальному провадженні врегульований ч.1 ст. 77 КПК України, відповідно до якої прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України вбачається, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь - який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 3549/10 від 30 квітня 2015 року, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803 / 94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України », заява № 42310/04, параграфи 148, 149 ), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310 / 04, параграф 150).

В свою чергу, встановлення доказового значення тих чи інших відомостей є правом слідчого, прокурора; закон надає йому можливість оцінювати докази за своїм внутрішнім переконання з урахуванням всіх обставин кримінального провадження (ст. 94 КПК України).

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості слідчого, можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи та/або об`єктивну неможливість його участі в цьому кримінальному провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями слідчого і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для судді, який розглядає заяву про відвід.

З матеріалів заяви про відвід слідчого та наданих заявницею в судовому засіданні пояснень вбачається, що фактично ОСОБА_3 не погоджується із законністю дій слідчого при вчиненні слідчих дій в ході досудового розслідування. Проте непогодження сторони кримінального провадження з процесуальними діями слідчого не є підставою для відводу такого слідчого. Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на дії слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Враховуючи, що об`єктивних сумнівів щодо упередженості старшого слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001113 від 10.04.2021 в розумінні положень ст. 77 КПК України не вбачається, а доводи, викладені в заяві заявника, належного обґрунтування не знайшли, слід дійти висновку, що заява ОСОБА_3 про відвід слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід старшого слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001113 від 10.04.2021 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 20.08.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1