Справа № 278/1304/21
В И Р О К
Іменем України

02 червня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі КК),
в с т а н о в и в:

28 квітня 2021 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000146.
З угоди вбачається, що 2 квітня 2021 року о 17 годині 21 хв. водій ОСОБА_4 на автодорозі поблизу с. Березівка Житомирського району та області був зупинений працівниками поліції УПП в Житомирській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за порушення п. 12.4 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), відповідальність за порушення якого передбачена ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Усвідомлюючи відповідальність за допущені порушення ПДР, з метою її уникнення ОСОБА_4 , розуміючи, що працівники поліції є представниками влади, а тому являються службовими особами, уповноваженими на притягнення до адміністративної відповідальності, надав працівнику патрульної поліції ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді купюри номіналом 100 гривень, поклавши її до папки з документами.
У подальшому, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди за ст. 369 КК ОСОБА_4 свої неправомірні дії не припинив та переслідуючи названу мету приблизно о 17 год. 30 хв., перебуваючи біля службового автомобіля патрульної поліції, поклав на його заднє праве сидіння купюру номіналом 200 гривень, надавши тим самим неправомірну вигоду поліцейському за непритягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК як надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням влади, та узгодили покарання ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.
Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковане за ч. 1 ст. 369 КК, оскільки він надав представнику влади неправомірну вигоду за непритягнення його до адміністративної відповідальності, тобто за невчинення дій в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, з використанням наданої службовій особі влади.
Відповідно до ст. 12 КК кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК, є умисним корупційним нетяжким злочином; у провадженні не бере участь потерпілий; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого кримінального правопорушення. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК.
Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК, угода також містить передбачені ст. 473 КПК наслідки її укладення та затвердження.
Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання умов угоди.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі санкції ч. 1 ст. 369 КК відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, який не судимий, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається, оскільки обвинувачений запевнив, що має достатньо накопичень для своєчасної сплати штрафу у вказаному розмірі.
Прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речовий доказ грошова купюра на підставі ч. 1 ст. 96-1 та п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 96-2 КК підлягає спеціальній конфіскації, оскільки вказані гроші призначалися (використовувалися) для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, а також були предметом умисного кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі. У зв`язку з чим арешт, накладений на вказаний речовий доказ, скасуванню не підлягає.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000146 угоду про визнання винуватості від 28 квітня 2021 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1307 (одну тисячу триста сім) гривень 60 копійок судових витрат на залучення експертів при проведенні судово-технічної експертизи.
До речового доказу грошової купюри номіналом 200 грн. (серії "ЦА6136887) застосувати спеціальну конфіскацію, конфіскувавши його в дохід держави.
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1