Провадження № 1-кс/761/8029/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0001321 від 03.04.2021, р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0001321 від 03.04.2021 року, р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що Шевченківським УП ГУНП у м Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001321 від 03.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Так, з матеріалів клопотання вбачається, що 03.04.2021 року ОСОБА_4 наніс не менше одного удару предметом, що має колюче-ріжучі властивості в праву частину грудей своєму брату ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з довідкою №390, виданою КМКЛ №17 від 03.04.2021, у ОСОБА_5 констатовано діагноз у вигляді: «Різаного поранення грудної клітки справа. Проникаюче поранення грудей справа, поранення правої легені, гемоторакс середній (частково згорнутий) справа».
03.04.2021 року в ході проведення огляду місця події між першим та другим поверхом під`їзду АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: ніж з рукояткою коричневого кольору, довжиною 13,5 см, та металевим клинком довжиною 13, 5 см., на якому наявна речовина бурого кольору та ніж із рукояткою рудого кольору, довжиною, 12,9 см та довжиною клинка 15,7 см.
Вказані речі постановою слідчого ОСОБА_6 від 03.04.2021 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001321 від 03.04.2021 року.
З метою забезпечення збереження речових доказів, здобуття доказів у кримінальному провадженні, необхідно провести ряд слідчих дій та експертних досліджень з використанням даних об`єктів, які мають суттєве значення для встановлення та з`ясування об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення та прийняття рішення за результатами досудового розслідування, в зв`язку з чим прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином. Від прокурора ОСОБА_7 на адресу суду надійшла заява, в якій він клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його із підстав у ньому зазначених, та проводити розгляд клопотання без його участі.
Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився, про час та дату був повідомлений слідчим, причини неявки суду не відомі.

Однак неприбуття вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, надані на його обґрунтування, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів клопотання, що Шевченківським УП ГУНП у м Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001321 від 03.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
При проведенні огляду місця події 03.04.2021 року, в ході якого було виявлено та вилучено між першим та другим поверхом під`їзду АДРЕСА_1 , ніж з рукояткою коричневого кольору, довжиною 13,5 см, та металевим клинком довжиною 13, 5 см., на якому наявна речовина бурого кольору та ніж із рукояткою рудого кольору, довжиною, 12,9 см та довжиною клинка 15,7 см.
Вказані речі постановою слідчого ОСОБА_6 від 03.04.2021 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001321 від 03.04.2021 року.
Згідно з ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).
Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При цьому слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження, та у межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, а також те, що вказане майно цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, проведення необхідних експертиз, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна.

Керуючись ст. ст. 131; 132; 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: ніж з рукояткою коричневого кольору, довжиною 13,5 см та металевим клинком довжиною 13,5 см, на якому наявна речовина бурого кольору, який поміщено до спецпакету № SUD2105113; ніж із рукояткою рудого кольору, довжиною, 12,9 см та довжиною клинка 15,7 см, який поміщено до спецпакету №4518329.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя