Справа № 677/1708/20
Провадження № 1-кп/677/37/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Красилові кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000172 від 25 травня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,
В С Т А Н О В И В:

25 травня 2020 року, близько 16 год. 30 хв., на березі водосховища заплавного типу, площею водного дзеркала 626,6896 га. на річки Случ, яка відповідно до ст. 79 Водного кодексу України відноситься до категорії середніх річок, неподалік с. Каламаринка Щиборівецької сільської ради Красилівського району, ОСОБА_4 , не маючи спеціального дозволу, із використанням рибальської сітки розміром 25 м х 1 м., діаметром вічка 5x5 мм, що є забороненим знаряддям лову, в нерестовий період, визначеним наказом Управління державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області № 26-од від 16.03.2020 «Про встановлення весняно-літньої заборони на лов риби, інших водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах Хмельницької області в 2020 році», здійснив незаконний вилов риби на водосховищі заплавного типу, площею водного дзеркала 626,6896 га. на р. Случ, чим порушив вимоги п.п.14 п.11 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1126 від 18.07.1998 «Про затвердження порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», згідно якого під час здійснення любительського і спортивного рибальства забороняється, зокрема лов (добування) водних живих ресурсів із застосуванням промислових та інших знарядь лову (добування), виготовлених із сіткоснасних чи інших матеріалів усіх видів і найменувань та вимоги п. п. 3.14, 3.15 п. З, п. п. 4.4 п. 4 Правил любительського і спортивного рибальства, затвердженого наказом Державного комітету рибного господарства № 19 від 15.02.1999, а саме:
-п. п. 3.14 п. 3 Правил, згідно якого забороняється застосовувати без дозволу органів рибоохорони нові знаряддя та способи лову, які не передбачені цими Правилами рибальства;
-п. п. 3.15 п. 3 Правил, згідно якого забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.
-п. п. 4.4 п. 4 Правил, згідно якого в нерестовий заборонний період любительське рибальство може бути дозволено органами рибоохорони на спеціально визначених ділянках водойм однією поплавковою або донною вудкою із одним гачком і спінінгом з берега.
За вказаних обставин ОСОБА_4 незаконно виловив 79 штук риби виду карась сріблястий, вартістю одного 17 грн. на суму 1343 грн., внаслідок чого згідно Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011, останній заподіяв водним живим ресурсам майнової шкоди на загальну суму 1343 грн., що є істотною шкодою.
Своїми умисними діями, які виразились у незаконному зайняті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України.

До початку підготовчого судового засідання 07 грудня 2020 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості.

За угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у скоєнні даного злочину.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 249 КК України, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 .

Сторони розуміють, наслідки укладання та затвердження означеної угоди для сторін відповідно до ст. 473 КПК України, що стверджується їх підписами в угоді та поясненнями в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор угоду підтримав, просив її затвердити.

Обвинувачений та захисник вважають, що при укладенні зазначеної угоди про визнання винуватості дотримано вимоги як процесуального, так і матеріального закону, тому просили угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 474 КПК України, шляхом отримання пояснень сторін, яким у встановленому порядку роз`яснені їх права, переконався, що укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, згідно вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевірив вказану угоду на відповідність вимогам КПК України та закону та встановив, що угода відповідає вказаним вимогам, оскільки угода складена в порядку та на підставах ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, містить передбачені вимогами вказаних статей КПК України відомості та дані.

Крім цього суд перевірив вказану угоду на відповідність вимогам КПК України та закону та встановив, що угода відповідає вказаним вимогам, оскільки угода складена в порядку та на підставах ст.ст. 468-470, 472 КПК України, містить передбачені вимогами вказаних статей КПК України відомості та дані.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, в тому числі не допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж той, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з таких обставин.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження означеної угоди для сторін відповідно до ст. 473 КПК України, що стверджується його підписом в угоді та поясненнями у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Узгоджене сторонами покарання, визначено в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 249 КК України, відповідає загальним правилам призначення покарання, передбаченим КК та обставинам справи, характеристиці особи, що вчинила злочини та його тяжкості.

На підставі викладеного, суд вважає, що угода, укладена сторонами у даному кримінальному провадженні підлягає затвердженню.

Документально підтверджених процесуальних витрат та витрат на залучення експерта суду надано не було.

Доля речових доказів по справі, підлягає вирішенню відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 грудня 2020 року по кримінальному провадженні зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000172 від 25 травня 2020 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, призначивши йому узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень ( в редакції Кримінального кодексу України станом на день вчинення кримінального правопорушення) .

На підставі ст. 96-1 КК України рибальську сітку, розміром 25х1 м, вічком 5х5 мм, що зберігається в камері схову речових доказів Красилівського ВП, та рибу в кількості 79 штуки, яка передана під відповідальну розписку ФОП ОСОБА_6 - конфіскувати в дохід держави.
Вирок набирає законної сили через 30 днів після його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1