Справа № 366/2264/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1407/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на вирок Іванківського районного суду Київської області від 13 червня 2019 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Фрузинівка Іванківського району Київської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше не судимого, працюючого в «СТАРЛАЙТ ФІЛМС» на посаді контролера пропускного пункту, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з призначенням іспитового строку 3 роки, якщо він не скоїть нового злочину та виправдає довіру суду. Відповідно до ст.76 КК України, покладено зобов`язання в період іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробаці, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; працевлаштуватися або за направленням органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 80 000 гривень та 800 гривень судових витрат, всього 80 800 гривень. Вироком вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком, 25.05.2018 року, у вечірній час, ОСОБА_9 , перебуваючи на території подвір`я господарства АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, які в нього склалися з ОСОБА_11 , в ході сварки, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження.
В подальшому, з метою реалізації свого злочинного та протиправного умислу, направленого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , взяв в руки дерев`яну палицю, яку він завчасно приготував, та за допомогою неї наніс один удар по лівій тім`яній ділянці голови ОСОБА_11 , а після того, як останній впав, продовжив наносити удари ногами в область голови останнього, чим своїми умисними, протиправними діями спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, уламкового перелому лівої тім`яної кістки зі зміщенням відломків інтракраніально, забійної рани лівої тім`яної ділянки волосистої частини голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; перелом дистального кінця діафізу лівої ліктьової кістки, перелом шиловидного відростка лівої променевої кістки, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; перелом кісток носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна на правій вушній раковині, сліди від саден на правій скроневій ділянці, у області лівого кульшового суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати вирок у зв`язку з тим, що висновки суду, викладені в оскаржуваному вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_9 складу злочину, в задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди в розмірі 80 000 грн. відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину не доведена належними та допустимими доказами. Захисник вважає, що вказане обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового слідства, так як ОСОБА_9 під час конфлікту з ОСОБА_11 діяв в межах необхідної оборони, захищаючись від нападу останнього, який у стані алкогольного сп`яніння вночі приїхав до його домоволодіння з металевим ломом з метою нанесення йому тілесних ушкоджень та завдав йому декілька ударів. Після чого обвинувачений , здійснюючи захист свого життя та здоров`я, наніс потерпілому удари, повалив його на землю та відразу припинив свої дії. Захисник не погоджуються також з рішенням суду стосовно вирішення цивільного позову, оскільки не взято до уваги, що обвинувачений захищався від нападу потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурорів, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як визнав суд першої інстанції, винуватість ОСОБА_9 в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння,за обставин, викладених у вироку, стверджується сукупністю доказів, наданих суду стороною обвинувачення, зокрема, що містяться у показаннях обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , витязі з Єдиного Реєстру досудових розслідувань №0000221 від 04.06. 2018 року, рапорті від 26.05.2018 року про надходження повідомлення зі служби 102 про побиття брата ОСОБА_14 ,заяві ОСОБА_11 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 ,протоколі огляду місця події від 05.06.2018 року з фотознімками, постанові про визнання речовими доказами та передачу на зберігання від 16.06.2018 року,

висновку судово-медичної експертизи №17 від 07.07.2018 року тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , висновку судово-медичної експертизи № 16 від 13.07.2018 р. щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , протоколі проведення слідчого експерименту та СД-диском з відеозаписом проведення слідчого експерименту від 20.08.2018 року з участю ОСОБА_9 .

Судом першої інстанції доказам по справі надана належна оцінка і юридична кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.1 ст.121 КК України є вірною.

Доводи апеляційної скарги про те, що нанесення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень потерпілому мало місце при необхідній обороні від нападу потерпілого, є безпідставними.
У відповідності до вимог ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів чи інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Як пояснював при апеляційному розгляді обвинувачений, у той вечір між ним та ОСОБА_11 малі місце дві бійки. Під час першої вони один одному наносили удари, боролися, падали на землю. Під час другої бійки, яка відбувалась після приїзду ОСОБА_11 до домоволодіння обвинуваченого приблизно через 40 хв. після першої бійки, потерпілий з металевим ломом накинувся на нього, наніс йому декілька ударів по руці та нозі, а він заздалегідь заготовленою дерев»янною палицею також наніс нападнику декілька ударів по тулубу, збивши його з ніг. Коли вже ОСОБА_11 лежав на землі, він підійшов до останнього та «по інерції» вдарив його 3-4 рази ногою в область голови.

Також під час апеляційного розгляду безпосередньо був досліджений протокол слідчого експерименту з ОСОБА_9 з відеозаписом слідчої дії. Із зазначеного протоколу вбачається, як обвинувачений, розповідаючи про механізм нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, вказував на те, що після отримання удару палицею по тулубу, ОСОБА_11 впав на землю на живіт, прикривши голову руками. Після чого, він ще декілька разів дерев`яною палицею вдарив лежачого потерпілого по спині та наніс декілька ударів ногою в область голови, розбивши носа.

З показань потерпілого в суді першої інстанції, досліджених апеляційним судом шляхом прослуховування аудіозапису судового засідання, випливає, що останній втратив свідомість після удару в область голови, коли йшов від домоволодіння обвинуваченого після завершення бійки.

Крім того, свідком ОСОБА_13 суду першої інстанції надані показання про те, що він, вийшовши на шум з будинку, бачив лежачого ОСОБА_11 на дорозі, якому стоячий над ним ОСОБА_9 наносив удар ногою в обличчя.

З висновку судово-медичного експерта встановлено, що у ОСОБА_11 були виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно - мозкова травма у вигляді забою головного мозку, уламковий перелом лівої тім`яної кістки зі зміщенням відломків інтракраніально, забійна рана лівої тім`яної ділянки волосистої частини голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, перелом дистального кінця діафізу лівої ліктьової кістки, перелом шиловидного відростка лівої променевої кістки, які відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, перелом кісток носа, який відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, садна на правій вушній раковині, сліди від саден на скроневій ділянці, у області лівого кульшового суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Найбільш вірогідно, що першими були нанесені пошкодження дерев`яною палицею, коли потерпілий і нападник знаходились у вертикальному положенні повернуті один до одного, по лівому кульшовому суглобу, потім по лівому передпліччю, а останнім був нанесений удар по лівій тім`яній ділянці голови, після чого потерпілий втратив свідомість і впав на тверду поверхню, потім були нанесені удари взутою ногою по голові (перелом кісток носа, садна на правій вушній раковині, сліди від саден на правій скроневій ділянці) коли потерпілий знаходився горизонтальному положенні.

Таким чином, локалізація тяжкого тілесного ушкодження в задній частині голови узгоджується з показаннями як потерпілого, так і обвинуваченого про те, що в область голови удари були нанесені у той час, коли потерпілий перебував спиною до обвинуваченого.

Показання потерпілого та обвинуваченого свідчать також і про те, що тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 були спричинені після закінчення суспільно небезпечного посягання на права та інтереси ОСОБА_9 і дії обвинуваченого по нанесенню ударів в область голови потерпілого не були зумовлені захистом від нападу останнього.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про перебування ОСОБА_17 під час нанесення ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження у стані необхідної оборони спростовуються доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження.
Покарання обвинуваченому судом призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Оскільки ОСОБА_9 судом першої інстанції правомірно визнаний винуватим в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя ОСОБА_11 в момент спричинення, зокрема, пов`язаному з ушкодженням голови, то суд першої інстанції правомірно визнав доведеним вимоги цивільного позову про відшкодування моральної шкоди та вірно визначив її грошовий еквівалент у 80 000 грн., врахувавши при цьому і провокативний характер поведінки потерпілого.
Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Іванківського районного суду Київської області від 13 червня 2019 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: