Справа № 346/5710/18
Провадження № 1-кп/346/77/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальне провадження № 0000090 від 25 липня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рахів, Закарпатської області, жительки АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, розлученої, українки, громадянки України, не судимої, проходила військову службу за контрактом на посаді кухаря їдальні групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, учасник АТО, депутатом не обиралась,

- у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинила дезертирство - нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, з відпустки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено при таких обставинах.

31.10.2017 обвинуваченою Опаленик з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_5 укладено контракт про проходження військової служби строком на три роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2018 № 46-РС солдата Опаленик призначено на посаду кухаря їдальні групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2018 № 71 солдат Опаленик зарахована до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині обвинувачена Опаленик відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинна була свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби обвинуваченій Опаленик достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу остання дотримувалася встановленого порядку несення служби та виконувала покладені на неї завдання.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2018 № 159 солдат обвинувачена Опаленик вибула у додаткову відпустку за сімейними обставинами строком на 10 діб з 18.06.2018 по 27.06.2018, після проведення якої мала повернутись в розташування військової частини НОМЕР_1 .

Однак, 28.06.2018 о 09 год. 00 хв. обвинувачена Опаленик діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою ухилитися від військової служби, не прибула з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 (

АДРЕСА_2 ), приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до військової частини.

В судовому засіданні обвинувачена Опаленик свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, визнала та повністю підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, вказаного в обвинувальному акті. Зокрема пояснила, що дійсно не прибула з відпустки до рошташування військової частики НОМЕР_1 з метою ухилення від проходження від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану так як здійснювала догляд за хворою матір ю. Просить суворо не карати, щиро розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачена у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачена вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст.408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, з відпустки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом якшують покарання обвинуваченій Опаленик судом визнаються зізнання, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушеня, що позитивно характеризується по місцю проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до частини першої ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням положень ч.2 ст. 50, ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчинення нових злочинів, з урахуванням вищенаведених обставин, які враховуються при призначенні покарання, що одна лише тяжкість вчиненого кримінального правоопрушення не може бути єдиною та безумовною підставою для висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, суд доходить висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 слід призначити покарання за ч.3 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 408 КК України, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком згідно положень ст. 75 КК України та покладенням на останню обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У кримінальному провадженні процесуальних витрат немає та речові докази по справі відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.349,370,373,374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1