Справа № 569/7638/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Рівному обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001968 від 30.03.2016 р. про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременець Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської обл., українця, громадянина України, з повною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України;

- розгляд кримінального провадження відбувся за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 29.03.2016 близько 09.00 год., достовірно знаючи про право особи на недоторканість житла, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному громадянину недоторканість житла та не допускає проникнення до нього всупереч волі власника, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне проникнення до житла, з метою встановлення місцезнаходження своєї співмешканки ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вибиття вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , незаконно, всупереч волі співвласника квартири ОСОБА_8 , із застосуванням до нього насильства, що виразилось в нанесенні двох ударів гумовою палицею в живіт, проник до квартири, чим порушив його право на недоторканість житла.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному проникненні до житла, із застосуванням насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.28, ч. 2 ст. 162 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , 29.03.2016 близько 09.10 год., перебуваючи в квартирі ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 . в ході конфлікту, що виник на побутовому ґрунті та особистої неприязні, за допомогою гумової палиці та металевої «монтажки» умисно наніс тимчасово проживаючому там ОСОБА_9 , не менше шести ударів в ділянку голови та не менше семи ударів в ділянку тулуба і правого стегна останнього, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта №300 від 31.03.2016 відносяться до легких тілесних ушкоджень та не менше одного удару в область лівої руки, в результаті чого заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці лівого ліктьового суглоба, які згідно висновку судово-медичного експерта № 300 від 31.03.2016 відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та не менше одного удару в область лівого передпліччя, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: перелому, дистального метаепіфіза обох кісток лівого передпліччя, яке згідно висновку судово-медичної експертизи від 31.03.2016 № 300 відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 29.03.2016, близько 09.00, достовірно знаючи про право особи на недоторканість житла, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному громадянину недоторканість житла та не допускає проникнення до нього всупереч волі власника, за попередньою змовою з ОСОБА_3 . маючи умисел на незаконне проникнення до житла, з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_11 , яка є співмешканкою ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вибиття вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , незаконно, всупереч волі співвласника квартири ОСОБА_8 , із застосуванням до нього насильства, що виразилось в нанесенні двох ударів гумовою палицею в живіт ОСОБА_3 та утриманням рукою за плече потерпілого ОСОБА_8 . ОСОБА_12 , проникли до квартири, чим порушили його право на недоторканість житла.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному проникненні до житла, із застосуванням насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч. 2 ст. 162 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122, ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст.49 КК України, просив закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. В обгрунтування клопотання вказав, що кримінальні правопорушення у яких він обвинувачується, згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а з дня події яка йому інкримінується пройшло більше 5 років.

Обвинувачений ОСОБА_13 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності згідно положень ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження щодо нього, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, так як він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а з часу скоєння кримінального правопорушення минуло понад п`ять років.

Захисника обвинувачених - адвокат ОСОБА_6 клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_14 підтримала та просила звільнити їх згідно положень п.2 ч. 1 ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачених у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності згідно положень п.2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов висновку, що клопотання обвинувачених є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Таким чином, законом встановлено обов`язок суду розглянути клопотання сторони захисту відразу після надходження, в незалежності від стадії провадження.

Згідно ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинено 29.03.2016, тобто понад п`ять років тому.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КК України та ч. 2 ст.162 КК України відносяться до нетяжких злочинів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Обвинуваченим роз`яснено положення ч. 3 ст. 285 КПК України, а також те, що у випадку невизнання винуватості, він має право на продовження судового розгляду в повному обсязі, а також що підстава для звільнення його від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою, після чого останні вказали, що суть обвинувачення, підстава звільнення їх від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави їм зрозумілі, заперечень не висловлювали та просили суд звільнити їх від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачені в судовому засіданні просили звільнити їх від кримінальної відповідальності, не заперечували щодо закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності, і роз`яснені судом наслідки їм зрозумілі, суд оцінивши всі обставини у справі, дійшов висновку, що клопотання обвинувачених підлягає задоволенню та вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо них закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинувачених не обирався, арешт на майно не накладався.

Враховуючи вимоги ст. 129 КПК України, згідно яких цивільний позов може бути розглянутий судом по суті лише при ухваленні обвинувального вироку, постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, цивільний позов ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, роз`яснивши право останніх звернутись з таким позовом в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством.

На підставі викладеного, статті 49 Кримінального кодексу України, статей 285, 286, 288 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_3 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122, ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0001968 від 30.03.2016 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122, ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.162 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПКУкраїни.

Цивільний позов ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1