ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1002/21
Провадження № 1-кп/483/151/2021
ВИРОК
Іменем України
04 серпня 2021 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з приміщення Заліщицького районного суду Тернопільської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001201 від 10 грудня 2020 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Заліщики Тернопільської області, є громадянином України, з середньо-спеціальною освітою, одружений, проходив службу за контрактом на посаді оператора відділення взводу 5 роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший матрос, судимий 21 квітня 2021 року Заліщицьким міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відрядження за наступних обставин.

13 січня 2020 року ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 3 роки та наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 7 від 13 січня 2020 року його зараховано до списків особового складу зазначеної частини, поставлено на всі види забезпечення.
Відтак, з 13 січня 2020 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання Виконувачем обов`язків Президента України, Головою Верховної Ради України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

03 листопада 2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №232 ОСОБА_4 направлено у відрядження до Школи БпАК 190 навчального центру АДРЕСА_2 .
Проте, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04 грудня 2020 року №219 «Про результати службового розслідування по факту не прибуття з відрядження» встановлено, що 09 листопада 2020 року ОСОБА_4 не був зарахований до Школи БпАК НОМЕР_3 навчального центру АДРЕСА_2 через не складання вступних іспитів, та 09 листопада 2020 року його направлено для проходження подальшої військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
11 листопада 2020 року ОСОБА_4 був зобов`язаний повернутись з відрядження до військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання службових обов`язків.
Однак, 11 листопада 2020 року о 07 год. 50 хв. матрос ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відрядження до військової частини НОМЕР_1 та незаконно перебував поза її межами за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу до військової частини.
17 червня 2021 року ОСОБА_4 добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, та повідомив про себе та вчинене ним кримінальне правопорушення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в нез`явленні вчасно на військову службу без поважних причин з відрядження визнав повністю і показав, що у січні 2020 року він уклав контракт на проходження військової служби та був направлений на підготовку. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, змушений був залишити місце служби. Усвідомлюючи, що нез`явленні вчасно на військову службу без поважних причин з відрядження є злочином, він 17 червня 2021 року добровільно звернувся до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, з відповідною заявою. У вчиненому щиро кається.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину і кваліфікує його дії - за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з відрядження, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він судимий вироком Заліщицького міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2021 року за злочин, вчинений 10 січня 2021 року, за місцем служби характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з`явлення зі зізнанням, щире каяття та сприяння у розкритті злочину, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження суд приходить до висновку, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 вчинив вказаний злочин до постановлення вироку Заліщицького міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2021 року, яким його засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, а тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання за сукупністю злочинів за цим вироком та за вироком Заліщицького міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2021 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, цивільний позов у провадженні не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.
Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком та за вироком Заліщицького міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2021 року ОСОБА_4 призначити покарання шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 на період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 на період іспитового строку обов`язок - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий: