печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000403,

В С Т А Н О В И В :

14.04.2021 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , згідно вимог якого, останній проситьнакласти арешт на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами :04:043:0003, :04:061:0038, :04:058:0050, власником яких є Баришівська селищна рада, :04:060:0029, :04:065:0115, :04:049:0016, :22:049:0019, власником яких є ОСОБА_4 , :02:026:0006, :02:026:0005, :13:026:0006 власником яких є ОСОБА_5 , :02:021:0057, :02:026:0011, власником яких є ОСОБА_6 , :02:025:0053, :02:021:0103, власником яких є ОСОБА_7 , :02:025:0064, :02:022:0057, власником яких є ОСОБА_8 , :02:022:0032, :02:028:0063, :02:028:0064, власником яких є ОСОБА_9 , :02:022:0033, власником якої є ОСОБА_10 , :02:025:0008, власником якої є ОСОБА_11 , :02:025:0009, :02:022:0009, власником яких є ОСОБА_12 , :04:048:0039, власником якої є ОСОБА_13 , :02:028:0054, :02:029:0046, власником яких є ОСОБА_14 , :02:025:0026, :02:022:0019, :02:025:0027 , власником яких є ОСОБА_15 , :02:025:0079, :02:022:0091, власником яких є ОСОБА_16 , :02:029:0071, :02:025:0065, власником яких є ОСОБА_17 , та які перебувають в оренді та фактичному користуванні ТОВ «Корнор Агро» із забороною вчиняти всім без виключення суб`єктам державної реєстрації права на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно, Міністерству юстиції України та його територіальними органам, комісіям, нотаріусам, особам на яких покладаються функції державного реєстратора, державними реєстраторами органів місцевого самоврядування та державними кадастровими реєстраторами управлінь Держгеокадастру в Україні, іншими акредитованими суб`єктами, посадовими особами, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії щодо набуття або припинення права користування, зміни користувачів, порядку користування.
В обґрунтування клопотання зазначив, що досудовим розслідуванням установлено, що Із заяви директора ТОВ «Корнор Агро» ОСОБА_18 вбачається, що в оренді ТОВ «Корнор Агро» перебуває 33 земельних ділянки. Однак, при перегляді 15.03.2021 публічної кадастрової карти ним виявлено відсутність відомостей про реєстрацію права оренди на 10 земельних ділянок за ТОВ «Корнор Агро».
Згідно даних Державного реєстру державним реєстратором виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області ОСОБА_19 04.03.2021 до Державного реєстру внесені відомості про припинення права оренди 10 земельних ділянок за ТОВ «Корнор Агро» на підставі додаткових угод про розірвання Договорів оренди землі. Разом з тим, ОСОБА_18 такі угоди не укладались, не підписувались та державному реєстратору для вчинення реєстраційних дій не передавались.
У зв`язку з викладеним в заяві про кримінальне правопорушення ОСОБА_20 також просить вжити заходи по забезпечення збереження майна підприємства та речових прав ТОВ «Корнор Агро» шляхом накладення на арешту на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами:
:04:043:0003, :04:061:0038, :04:060:0029, :04:065:0115, :04:049:0016, :22:049:0019, :02:026:0006, :02:021:0057, :02:026:0011, :02:026:0005, :02:025:0053, :02:021:0103, :02:025:0064, :02:022:0057, :02:022:0032, :02:028:0063, :02:028:0064, :02:022:0033, :02:025:0008, :02:025:0009, :02:022:0009, :04:048:0039, :04:058:0050, :13:026:0006, :02:028:0054, :02:029:0046, :02:025:0026, :02:022:0019, :02:025:0027, :02:025:0079, :02:022:0091, :02:025:0065, :02:029:0071.
Із урахуванням вищевикладених обставин, виникла необхідність у накладені арешту на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді та у фактичному користуванні ТОВ «Корнор Агро».
Відповідно до Державного реєстру власниками земельних ділянок з кадастровими номерами :04:043:0003, :04:061:0038, :04:058:0050, є Баришівська селищна рада, :04:060:0029, :04:065:0115, :04:049:0016, :22:049:0019 ОСОБА_4 , :02:026:0006, :02:026:0005, :13:026:0006 ОСОБА_5 , :02:021:0057, :02:026:0011 ОСОБА_6 , :02:025:0053, :02:021:0103 ОСОБА_7 , :02:025:0064, :02:022:0057 ОСОБА_8 , :02:022:0032, :02:028:0063, :02:028:0064 ОСОБА_9 , :02:022:0033 ОСОБА_10 , :02:025:0008 ОСОБА_11 , :02:025:0009, :02:022:0009 ОСОБА_12 , :04:048:0039 ОСОБА_13 , :02:028:0054, :02:029:0046 ОСОБА_14 , :02:025:0026, :02:022:0019, :02:025:0027 ОСОБА_15 , :02:025:0079, :02:022:0091 ОСОБА_16 , :02:029:0071, :02:025:0065 ОСОБА_17 .
На даний час, у ході досудового розслідування виникла необхідність такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаних земельних ділянок, з метою уникнення можливості їх відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, представник сторони обвинувачення подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити та накласти арешт з метою збереження речових доказів.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки представника сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність та одночасно приймаючи до уваги до уваги приписи ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000288 від 23.07.2020 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.
25.03.2021 постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_21 визнано речовими доказами земельні ділянки з наступними кадастровими номерами:

:04:043:0003, :04:061:0038, :04:060:0029, :04:065:0115, :04:049:0016, :22:049:0019, :02:026:0006, :02:021:0057, :02:026:0011, :02:026:0005, :02:025:0053, :02:021:0103, :02:025:0064, :02:022:0057, :02:022:0032, :02:028:0063, :02:028:0064, :02:022:0033, :02:025:0008, :02:025:0009, :02:022:0009, :04:048:0039, :04:058:0050, :13:026:0006, :02:028:0054, :02:029:0046, :02:025:0026, :02:022:0019, :02:025:0027, :02:025:0079, :02:022:0091, :02:025:0065.

Відповідно до ч.5ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до вимог до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
Отже, майно, яке має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.
З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000403 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365-2 КК України, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є предметом кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи, що необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами :04:043:0003, :04:061:0038, :04:058:0050, власником яких є Баришівська селищна рада, :04:060:0029, :04:065:0115, :04:049:0016, :22:049:0019, власником яких є ОСОБА_4 , :02:026:0006, :02:026:0005, :13:026:0006 власником яких є ОСОБА_5 , :02:021:0057, :02:026:0011, власником яких є ОСОБА_6 , :02:025:0053, :02:021:0103, власником яких є ОСОБА_7 , :02:025:0064, :02:022:0057, власником яких є ОСОБА_8 , :02:022:0032, :02:028:0063, :02:028:0064, власником яких є ОСОБА_9 , :02:022:0033, власником якої є ОСОБА_10 , :02:025:0008, власником якої є ОСОБА_11 , :02:025:0009, :02:022:0009, власником яких є ОСОБА_12 , :04:048:0039, власником якої є ОСОБА_13 , :02:028:0054, :02:029:0046, власником яких є ОСОБА_14 , :02:025:0026, :02:022:0019, :02:025:0027 , власником яких є ОСОБА_15 , :02:025:0079, :02:022:0091, власником яких є ОСОБА_16 , :02:029:0071, :02:025:0065, власником яких є ОСОБА_17 , та які перебувають в оренді та фактичному користуванні ТОВ «Корнор Агро» із забороною вчиняти всім без виключення суб`єктам державної реєстрації права на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно, Міністерству юстиції України та його територіальними органам, комісіям, нотаріусам, особам на яких покладаються функції державного реєстратора, державними реєстраторами органів місцевого самоврядування та державними кадастровими реєстраторами управлінь Держгеокадастру в Україні, іншими акредитованими суб`єктами, посадовими особами, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії щодо набуття або припинення права користування, зміни користувачів, порядку користування.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1