Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4734/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 16 квітня 2021 року,
в с т а н о в и в:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 .
Відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .
Обрано стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю.
Заборонено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати цілодобово місце зареєстрованого проживання за адресою АДРЕСА_1 , строком на 60 днів до 12.06.2021 року (включно). Строк перебування під домашнім арештом обраховано з моменту фактичного затримання - з 15 год. 10 хв. 14.04.2021 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; уникати від спілкування зі свідками чи потерпілою у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.
Встановлено строк дії ухвали до 12.06.2021.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначенням розміру застави.
При цьому, звертає увагу, що в ході судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4 ч.1 ст.177 КГІК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування/суду, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином. Зазначає, що при постановленні рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя врахував наявність постійного місця проживання, та неофіційне працевлаштування, що судом враховані лише зі слів ОСОБА_9 , за відсутності інших підтверджуючих даних. Разом з цим, судом не враховано репутацію підозрюваного, відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, наявність судимостей за аналогічні злочини, рецидив вчинення злочинів. Наголошує, що з моменту оголошення ОСОБА_9 про підозру, останній від дачі будь-яких показів відмовився, посилаючись на ст.63 КК України, що вказує, на думку сторони обвинувачення, про перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також бажання останнього уникнути від відповідальності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволення з таких підстав.
Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження №295/4734/21, в провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000604 від 14 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 14.04.2021 року приблизно о 12 годині 50 хвилин, перебував на Житомирський автостанції №2, що розташована за адресою м. Житомир, вул. Хлібна, 14, де біля одного з автобусів на платформі №3 помітив спортивний велосипед чорного кольору (без будь- яких маркувань). В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на викрадення вказаного велосипеду, що належить ОСОБА_10 .11.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_9 підійшов до вказаного велосипеду та умисно, з корисливих мотивів, відкрито викрав чуже майно, а саме спортивний велосипед чорного кольору (без будь-яких маркувань), який належить ОСОБА_11 , вартістю 2000 гривень. В цей же час, спостерігаючи за вказаними діями раніше незнайомого ОСОБА_9 , потерпіла ОСОБА_11 намагалась зупинити ОСОБА_9 .
Ігноруючи вимоги потерпілої зупинитись, ОСОБА_9 усвідомлюючи, що його незаконні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, викриті сторонньою особою та є очевидними для неї, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, умисно у присутності сторонніх осіб, не припиняючи злочинних дій, не приховуючи свого наміру протиправно заволодіти чужим майном, з метою не бути затриманим на місці вчинення кримінального правопорушення, утримуючи при собі викрадений велосипед, продовжив відкрито викрадати чуже майно та, не зупиняючись, покинув місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Внаслідок своїх злочинних дій, ОСОБА_9 , повторно, відкрито викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_12 а саме: спортивний велосипед чорного кольору (без будь-яких маркувань) вартістю 2000 гривень, чим заподіяв потерпілій майнової шкоди на вищевказану суму
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного 14.04.2021 року слідчим Житомирського районного управління поліції ОСОБА_13 , підозрюваний ОСОБА_9 був затриманий на підставі ст. 208 КПК України о 15-10 годині 14.04.2021 року.
15.04.2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Слідчий СВ Житомирського РУП звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , покликаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та свідчить про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За результатами судового розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира постановлено оскаржувану ухвалу.

При цьому, при вирішенні клопотання, слідчим суддею перевірено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, як і належно з`ясовано, що клопотання слідчого містить виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні правопорушення, посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, які є достатніми на стадії досудового розслідування для застосування запобіжного заходу.

Разом з цим, оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні, слідчий суддя помилково дійшов до висновку, що підстави для задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі зазначені в ст.178 КПК України обставини, що стосуються особи підозрюваного та вчиненого кримінального правопорушення.

Посилання слідчого судді на те, що в ході розгляду клопотання слідчим не доведено наявність всіх обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст.194 КПК України, внаслідок чого до підозрюваного не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими.

Як вважає суд апеляційної інстанції, висновок слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, в даному конкретному випадку, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, та не ґрунтується на матеріалах провадження, які дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують відповідні процесуальні ризики.

Між цим, при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно не було враховано, що підозрюваний ОСОБА_9 є раніше судимим за аналогічні правопорушення, рецидив вчинення цих правопорушень. Підозрюваний ОСОБА_9 не має постійної роботи (наявність тимчасової роботи не підтверджено в апеляційному суді) та джерела доходів, немає сім`ї (міцні соціальні зв`язки відсутні), має постійне місце проживання, однак характеризується негативно.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

На переконання апеляційного суду, ризики визначені ст.177 КПК України, в даному випадку є обґрунтованими, оскільки підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч.1 ст.194 КПК України. При цьому, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, в сукупності з іншими встановленими в ході розгляду клопотання обставинами, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення нового кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню, підтверджує наведені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Наведене вище, доводить необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, як і те, що, в даному випадку, застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання наявним ризикам.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а тому є належними та обґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. При цьому, підстави передбачені ч.4 ст.183 КПК України, в даному випадку, відсутні.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_9 , а також ризики, передбачені ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення), апеляційний суд, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, визначає заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на думку суду апеляційної інстанції, буде відповідати принципам достатності та виваженості і буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід застосувати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, а відтак апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 16 квітня 2021 року, якою обрано підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , строком на 60 днів до 12.06.2021 року (включно), із застосуванням електронних засобів контролю, з покладенням відповідних процесуальних обов`язків, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 26 червня 2021 року, включно.
Визначити підозрюваному ОСОБА_9 розмір застави 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою у строк дії ухвали на відповідний депозитний рахунок (Одержувач коштів: Житомирський апеляційний суд, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 42261525, Банк отримувача: ДКСУ у м.Києві, Рахунок отримувача: UA0085932, Код банку отримувача (МФО): 820172).
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_9 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_9 такі обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявністю).
Строк дії обов`язків до 26 червня 2021 року.
Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом.
У разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :