ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Володимир - Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

а також сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000083 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 серпня 2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
1) 31.12.2014 року вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.ч.1, 2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна;
2) 01.07.2015 року вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.1 ст.185 КК України, призначено покарання у виді 1 рік позбавлення волі. Із застосуванням ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду від 31.12.2014 року; остаточно визначено покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі. Покарання відбув повністю в ДУ «Цуманська ВК №84» у зв`язку з чим 13.02.2020 року був звільнений,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 , будучи неодноразово засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, востаннє вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області за ч.1 ст.185 КК України, маючи не знятий та не погашений стан судимості, повторно вчинив умисний корисливий злочин.
Так, о 12 годині 00 хвилин 24 серпня 2020 року ОСОБА_5 , перебуваючи по вулиці Данила Галицького, 22, в місті Володимир-Волинський Волинської області, знайшовши банківську картку № НОМЕР_1 банку «Bank Pekao», що видана на ім`я ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, скориставшись функцією безготівкового розрахунку «PayPass», що наявна на вказаній картці, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав 129, 97 польських злотих (що згідно курсу НБУ станом на 24.08.2020 року становить 963 грн.), здійснивши покупки товарів в магазині «Волиньтабак», що по вулиці Луцькій, 88, міста Володимир-Волинський Волинської області, на суми 25,28 та 64,24 польських злотих та в магазині «Фудмаркет», що по АДРЕСА_2 , на суми 26,51 та 13,94 польських злотих, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 963 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечував та не оспорював, у вчиненні злочину щиро розкаявся і дав показання, які повністю узгоджуються з пред`явленим йому обвинуваченням. Пояснив, що кримінальне правопорушення вчинив у зв`язку з важким матеріальним становищем, повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду. Просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив про повне відшкодування збитків обвинуваченим та відсутність до нього претензій. Просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є доказами у кримінальному провадженні, визнані обвинуваченим ОСОБА_5 у повному обсязі і ним не заперечувалися та не оспорювалися, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого, яким попередньо були роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались.
При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.
Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме у вчиненні повторно таємного викрадення чужого майна (крадіжки), доведена повністю, а його дії кваліфіковані вірно за ч.2 ст.185 КК України.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до нетяжких злочинів у відповідності до ст.12 КК України.
Окрім того, вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він одружений, має малолітню дочку семирічного віку, його дружина на даний час перебуває на тридцятому тижні вагітності. Проживає разом із матір`ю похилого віку, яка окрім цього має суттєві проблеми із здоров`ям. Не працює, хоча є працездатного віку, проте станом на даний час звернувся до Володимир-Волинської міськрайонної філії Волинського обласного центру зайнятості з метою пошуку роботи. 02 квітня 2021 року йому було здійснено пошук роботи та видано направлення на працевлаштування у ТОВ «Володимир-Волинський хлібзавод». За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо. На обліку лікаря психіатра не перебуває. Із 2014 року перебував під наглядом лікаря-нарколога внаслідок вживання опіоїдів із синдромом залежності, однак вказані відомості на час розгляду справи є неактуальними, оскільки протягом останніх 6 років обвинувачений знаходився в місцях позбавлення волі.
Раніше ОСОБА_5 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, судимість не знята і не погашена, і вказана обставина є підтвердженням його підвищеної суспільної небезпеки. Обвинувачений відбув покарання за попередньо вчинені кримінальні правопорушення повністю.
У відповідності до складеної щодо обвинуваченого досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та спосіб його життя, історію правопорушень та відношення до скоєного кримінального правопорушення, а також високий рівень небезпеки для суспільства, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без позбавлення або обмеження волі та становить небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб. В разі застосування до обвинуваченого звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, визначені п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Обвинувальним актом визначено, що обставиною, яка обтяжує покарання є рецидив злочинів. Проте суд, у відповідності до ч.4 ст.67 КК України не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує, оскільки дана обставина є ознакою кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію.
Інших обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, думку сторони публічного обвинувачення, потерпілого та сторони захисту, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, стан сім`ї, відношення до вчиненого, тяжкість злочину згідно ст.12 КК України, а разом з тим із врахуванням попередньої судимості ОСОБА_5 , яка не знята та не погашена у встановленому законом порядку, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.
Однак, при призначенні покарання суд виходить і з положень ст.50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. А можливість виправлення існує і про це свідчить ставлення самого обвинуваченого до скоєного та його поведінка після цього, оскільки він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, швидко відшкодував потерпілому заподіяну шкоду.
Суд приймає до уваги покликання сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_5 має на утриманні малолітню дочку про яку піклується, крім цього опікується власною сім`єю, до складу якої входить мати похилого віку, а дружина обвинуваченого є вагітною. В той же час суд враховує дієві наміри обвинуваченого влаштуватись на роботу, про що свідчить те що він звернувся до місцевого центру зайнятості, був направлений на роботу, а відтак намагається виправитись.

При цьому суд також приймає до уваги думку потерпілого, який заявив про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого, просив не позбавляти волі обвинуваченого, враховує спосіб вчинення кримінального правопорушення.
Вказані обставини дають підстави вважати про відсутність будь-яких перешкод, які б не давали можливості обвинуваченому вести гідний спосіб життя, не вчиняючи нових кримінальних правопорушень.
Таким чином із врахуванням відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, наявності кількох обставин, які його пом`якшують, що свідчить також про істотне зниження суспільної небезпеки вчиненого та особи обвинуваченого; відсутність тяжких наслідків від вчиненого, суд вбачає підстави для застосування ст.75 КК України.
Обране обвинуваченому таке покарання, за переконанням суду, є необхідне й достатнє для його можливого виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, буде відповідати цілям покарання.
При визначенні розміру покарання суд застосовує також положення ст.691 КК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Речові докази по справі слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 370-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення.
У відповідності до ст.76 КК України, суд покладає на ОСОБА_5 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) працевлаштуватися, в тому числі якщо йому відповідним органом державної служби зайнятості буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Речові докази:

-пусту пляшку об`ємом 0,5 літра марки «Bolgrad», яка знаходяться на відповідальному зберігання у кімнаті зберігання речових доказів СВ Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області - знищити.

-10 пачок цигарок «Rothmans», 2 пачки цигарок «Philip Morris», які знаходяться на відповідальному зберігання у кімнаті зберігання речових доказів СВ Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області - конфіскувати.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, скерувати потерпілому.

Головуючий: (підпис).

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1