Справа № 397/820/20
н/п : 1-кп/397/12/21
У Х В А Л А
про зміну запобіжного заходу

11.03.2021 смт. Олександрівка
Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР 30.04.2020 за № 0000190, стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
УСТАНОВИВ:
У судовому засіданні по кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 30.04.2020 за № 0000190, стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України прокурором з посиланням на підстави та ризики, передбачені кримінальним процесуальним законом, заявлено усне клопотання у вказаному кримінальному провадженні про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відповідний час доби стосовно ОСОБА_3 та продовження покладених процесуальних обов`язків. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілого, свідків, а також можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати на даний час.
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11.01.2021 змінено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у відповідний час доби.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважає, що прокурором не доведено ризики. Просив змінити домашній арешт у відповідний час доби на особисте зобов`язання, оскільки судовий розгляд на даний час триває вже великий проміжок часу, судові засідання відкладаються через неможливість сторони обвинувачення забезпечити участь в судовому засіданні свідків з її сторони, при цьому обвинувачений не порушував встановлені раніше судом запобіжні заходи та виконував всі покладенні на нього процесуальні обов`язки.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд керується наступним.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, за яке відповідно передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. На даний час усі докази у кримінальному провадженні не досліджено.
Таким чином, кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_3 відноситься, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, до нетяжкого злочину із правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України.
Необхідно звернути увагу, що на час розгляду клопотання, досліджено письмові докази, обвинувачений показання не надав, всі свідки та потерпілий не допитані.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).
Враховуючи стадію судового розгляду у якому розпочато дослідження матеріалів кримінального провадження, суд не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що підозра є обґрунтованою у розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України.
Розглядаючи питання наявності ризиків на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу та позицію захисту, суд приходить до наступного. Прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливатиме на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Прокурор, розкриваючи ризик переховування, посилався на тяжкість можливого покарання, що передбачає позбавлення волі до 5 років.
Ризик переховування від правосуддя, суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 , (сімейного стану, роботи, місця проживання, засобів до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися від суду продовжує залишатися актуальним хоча і значно зменшився, оскільки до ОСОБА_3 раніше ухвалами суду були застосовані такі запобіжні заходи, як тримання під вартою, цілодобовий домашній арешт, домашній арешт у відповідний час доби, та у період застосування вказаних запобіжних заходів, суд не має даних про порушення вказаних запобіжних заходів та жодних спроб обвинуваченого переховуватись від суду.
Суд бере до уваги й інформацію, яку наводить сторона захисту, що у ОСОБА_3 є бабуся, яка є пенсіонером та своє житло. Проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, родина та житло не можуть бути вирішальними, що могли б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.
Суд повинен врахувати наведену поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 у сукупності з іншими обставинами, при вирішенні питання про існування ризику переховування від суду і уважає, що вказаний ризик продовжує залишатися актуальним.
Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, який з часом зменшився, але продовжує існувати.
Щодо доводів сторони обвинувачення про можливий вплив на свідків чи потерпілого.
Прокурор зазначає, що встановлені у кримінальному провадженні свідки не допитані судом та ОСОБА_3 , у випадку не продовження запобіжного заходу, матиме можливість контактувати з невстановленими досудовим розслідуванням особами і здійснювати тиск вже на встановлених свідків та потерпілого з метою зміни ними своїх показань або відмови від наданих показань.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань, що після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - свідок допитується безпосередньо в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).
Ризик впливу на свідків не можна повністю виключити й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, тому при продовженні запобіжного заходу та покладених ухвалою суду обов`язків, суд повинен врахувати цей ризик та вжити відповідні заходи забезпечення, щоб запобігти цьому ризику.
Проте, суд звертає увагу на те, що свідки та потерпілий не з`являються у судове засідання протягом п`яти місяців, та суд не має можливості безпосередньо отримати показання від вказаних осіб. У зв`язку з цим, на протязі п`яти місяців прокурором заявлялися клопотання про здійснення приводу свідків та виклику в судове засідання потерпілого у даному кримінальному провадженні. Ухвалами суду були застосовані приводи до вказаних свідків, але протягом п`яти місяців вказані ухвали не були виконані, свідки та потерпілий не допитані, прокурором не забезпечено їх явку у судові засідання, жодної інформації про місцеперебування вказаних осіб суд не має, тому суд уважає, що на даний час вказаний ризик, на який посилається прокурор хоч і наявний, але значно зменшився та на даний час є мінімальним.
При оцінці доводів прокурора про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, необхідно відзначити, що суду не було з цього приводу надано належних обґрунтованих доказів, тому суд відкидає цей ризик, як недоведений. Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , неодноразово раніше судимий, це не може свідчити про ймовірність вчинити інше кримінальне правопорушення, так як це стосується минулих подій, до часу обрання запобіжного заходу. Проте, вказані відомості можуть у цілому характеризувати особу та її здатність дотримуватись правових приписів.
При вирішенні питання про можливе продовження домашнього арешту у певний період доби, прокурор посилається на те, що жодний інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам.
Суд уважно ставиться до того, що зі спливом часу продовження запобіжного заходу потребує більшого обґрунтування тих ризиків на які посилається сторона обвинувачення і що прокурор повинен надавати додаткові підстави щодо цього питання, проте вже надані прокурором доводи існуючих ризиків були враховані судом при зміні запобіжного заходу на більш м`який з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у відповідний час доби. З часу зміни запобіжного заходу минуло два місяця, проте суд уважає, що вказані ризики хоча і наявні, але значно зменшились, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 не порушував встановлені раніше судом запобіжні заходи, виконує визначенні процесуальні обов`язки, а також ураховуючи те, що суд на даний час не має можливості допитати свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні протягом п`яти місяців, через їх неявку до суду та відсутність інформації щодо їх місцеперебування. Тому, суд уважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді з домашнього арешту у відповідний час доби на особисте зобов`язання, задля надання можливості обвинуваченому реалізувати своє конституційне право на працю.
При цьому, на переконання суду, з урахуванням наведених вище обставин, особисте зобов`язання буде достатнім для того, щоб запобігти встановленим судом ризикам.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Отже змінюючи для обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, суд уважає, що існуючі деякі ризики хоча і залишаються актуальними, проте на даний час зменшились, тому при зміні запобіжного заходу необхідно також продовжити відповідні обов`язки визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України.
Суд уважає за необхідне клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , задовольнити, а клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відповідний час доби та продовження покладених процесуальних обов`язків визначених у ч. 5 ст. 194 КПК України, задовольнити частково.
Керуючись ст. 179, 331, 350, 369-372, 376, 392 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та продовження покладених процесуальних обов`язків стосовно ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Продовжити покладені на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- залишити на зберіганні у відповідних органах державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
- прибувати до суду за першою вимогою;
- утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню та потерпілим.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 11 травня 2021 року.
Контроль за виконанням ОСОБА_3 особистого зобов`язання, покласти на процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч. 1 ст. 392 КПК України, не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2021 року набрало законної сили.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

Копію засвідчено «___»________________2021 року.