Єдиний унікальний номер 728/313/21
Номер провадження 1-кс/728/88/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И Л А:
Скарга мотивована тим, що дізнавач, приймаючи процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, не провів повного та необхідного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини по справі, зокрема не з`ясував суб`єктивну сторону дій осіб, які розповсюджували конфіденційну інформацію у відношенні ОСОБА_3 , не з`ясував хто є видавцем інформаційного ресурсу, який розповсюдив конфіденційну інформацію, висновок дізнавача про відсутність складу кримінального правопорушення ґрунтується виключно на поверхневому допиті ОСОБА_7 .
У судовому засіданні представник ОСОБА_3 подану скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.
Дізнавач, постанова якого оскаржується у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 , повно та всебічно дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Стаття 284 КПК України передбачає підстави закриття кримінального провадження, в т.ч. у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні рішення дізнавача про закриття кримінального провадження можуть бути оскаржені заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
У даному випадку представники особи, за заявою якої було внесено відомості до ЄРДР щодо кримінального провадження, вказують на неповне встановлення дізнавачем обставин справи, а висновок дізнавача про наявність підстав для закриття провадження - передчасним.
За змістом положень ст.ст.283, 284 КПК України, закінчення досудового розслідування - це завершальний етап стадії досудового розслідування, у межах якого підбиваються підсумки роботи слідчого, дізнавача і прокурора щодо вирішення завдань кримінального провадження, аналізуються всі зібранні докази та приймається підсумкове рішення у справі на стадії досудового розслідування.
Після виконання вимог ст.91 КПК України, а саме встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування (дізнання) визнається закінченим, тобто, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась не перевіреною.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, дізнавачем, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Згідно з ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 цього Кодексу.
Згідно з п.2 ч.5 ст.110 КПК України, мотивувальна частина постанови дізнавача повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Оскаржувана адвокатом ОСОБА_5 постанова дізнавача відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 27.01.2021 про закриття кримінального провадження мотивована поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_7 та відповіддю Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми).
Зокрема, в ході допиту потерпілого ОСОБА_3 дізнавачем було встановлено, що у жовтні 2020 року в інформаційному бюлетні «Спілки власників земельних ділянок Борзнянщини» було опубліковане інтерв`ю співвласника ТОВ «Плиски-Агро» ОСОБА_7 , у якому останній без згоди ОСОБА_3 поширив конфіденційну інформацію стосовно того, що ОСОБА_3 працював у «Київміськбуді», в минулому займався аграрним бізнесом, залучив до співпраці ОСОБА_7 , а в 2014 році продав свої активи, тобто, на думку ОСОБА_3 , ОСОБА_7 незаконно збирав, зберігав та поширив конфіденційну інформацію про ОСОБА_3 без його згоди у засобах масової інформації.
Також, у ході допиту в якості свідка ОСОБА_7 дізнавачем було встановлено, що в кінці вересня - на початку жовтня 2020 року за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 , де інколи проживає останній, за ініціативою ОСОБА_7 приїхав журналіст тижневика «Чернігівщина» ОСОБА_8 з метою взяти інтерв`ю у ОСОБА_7 . Інформацію про те, що ОСОБА_3 у минулому працював у «Київміськбуді» ОСОБА_7 дізнався в мережі інтернет; про те, що ОСОБА_3 займався аграрним бізнесом ОСОБА_7 відомо особисто, оскільки він співпрацював з ОСОБА_3 . Тобто, ОСОБА_7 не збирав і не розповсюджував інформацію стосовно ОСОБА_3 в інтерв`ю з ОСОБА_9 ; вся інформація, яка є в інтерв`ю, наявна у вільному доступі в мережі інтернет у відкритих джерелах.
Окрім того, постанова мотивована тим, що згідно з відповіддю Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), наданої на запит дізнавача, відомості щодо державної реєстрації друкованого засобу масової інформації інформаційного бюлетеня « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у Державному реєстрі друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності станом на 20.01.2021 відсутні.
Тому дізнавач, «проаналізувавши у всесвітній мережі інтернет (вікіпедії) дані стосовно ОСОБА_3 » встановив, що дійсно вищевказана інформація наявна у вільному доступі, прийшов до висновку, що незаконне збирання, зберігання та поширення конфіденційної інформації стосовно ОСОБА_3 . ОСОБА_7 не знайшло свого документального підтвердження.
Положеннями ч.1 ст.182 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконне збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу або незаконна зміна такої інформації, крім випадків, передбачених іншими статтями цього Кодексу.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України, є конфіденційна інформація про особу.

Конфіденційною інформацією закон визнає відомості, які знаходяться у володінні, користуванні або розпорядженні окремих фізичних чи юридичних осіб і поширюються за їх бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Зміст такої інформації складають відомості про приватне життя особи, що становлять її особисту чи сімейну таємницю (зокрема, інформація про освіту, сімейний стан, релігійність, стан здоров`я, дату і місце народження, майновий стан та інші персональні дані про особу).

Під приватним життям особи розуміється сфера життєдіяльності окремої особи, яка включає в себе зв`язки особи з іншими людьми, її приватні справи, сімейні стосунки тощо, тобто все, що пов`язане з її способом життя і не має публічного характеру.

Особисту таємницю становлять відомості про приватне життя конкретної особи, які ця особа бажає зберегти в таємниці від інших осіб. Такими відомостями можуть бути відомості про її здоров`я, інтимне життя (зокрема наявність позашлюбних інтимних стосунків), хобі, особливість сімейних стосунків (народження поза шлюбом дитини тощо).

Сімейна таємниця - відомості про приватне життя члена (членів) окремої сім`ї чи декількох сімей, які він (вони) бажають зберегти у таємниці від сторонніх осіб.

Об`єктом даного кримінального правопорушення є право громадянина на недоторканність приватного життя, особисту та сімейну таємницю.

З об`єктивної сторони порушення приватного життя полягає у неправомірному втручанні в особисте чи сімейне життя особи, порушенні таємниці особистого чи сімейного життя, які можуть проявитись у таких формах: 1) незаконне збирання конфіденційної інформації про особу; 2) незаконне зберігання такої інформації; 3) незаконне її використання; 4) незаконне поширення конфіденційної інформації про особу; 5) поширення її у публічному виступі, творі, що публічно демонструється, чи в засобах масової інформації.

Усі ці дії утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України, лише у випадку, якщо вони здійснюються без згоди особи, якої вони стосуються.

Суб`єкт даного кримінального правопорушення є загальний.

З суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення характеризується прямим умислом.

Закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення можливе у разі встановлення, що подія, з приводу якої надійшли заява або повідомлення, відбулася і була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльності), але сама по собі не є кримінальним правопорушенням, оскільки відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона) або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.

Однак, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, дізнавач в мотивувальній частині оскаржуваної постанови не вказує, які із елементів складу кримінального правопорушення, про яке йде мова у постанові, відсутній, обмежившись лише узагальненим висновком про відсутність документального підтвердження незаконного збирання, зберігання та поширення конфіденційної інформації стосовно ОСОБА_3 . ОСОБА_7 , не надавши при цьому оцінки правовідносинам, які виникли між вказаними особами.
За своєю суттю постанова про закриття кримінального провадження є певним аналогом судового рішення, оскільки нею фактично завершується стадія досудового розслідування, а тому вимоги до її вмотивованості є аналогічні і до вмотивованості судового рішення.
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Також, у рішенні у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97 ЄСПЛ зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Таким чином, приймаючи рішення про відсутність складу кримінального правопорушення, дізнавач належним чином не встановив обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо складу кримінального правопорушення, чим не забезпечив всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та належним чином не мотивував прийняте ним процесуальне рішення.
Окремо слід звернути увагу, що закриваючи кримінальне провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення дізнавач, окрім іншого, керувався положеннями п.1 ч.2 ст.284 КПК України, які регламентують закриття кримінального провадження судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а не положеннями п.2 ч.1 ст.284 КПК України, які регламентують закриття кримінального провадження у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи скарги адвоката ОСОБА_5 щодо передчасності закриття кримінального провадження №0000074 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому дана скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.284, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :

Скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000074 задовольнити.

Постанову дізнавача СД відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 27.01.2021 про закриття кримінального провадження №0000074 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1