Справа № 573/520/21
Номер провадження 1-кп/573/72/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2021 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18 жовтня 2020 року за №0000531, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- за ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
18 жовтня 2020 року, близько 03:05 год. ОСОБА_4 керував технічно несправним автомобілем «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 по автодорозі Р-61 Суми-Путивль-Глухів у м. Ворожба по вул. Миру в напрямку від вул. Слобідська м. Ворожба Білопільського району на прямій ділянці дороги в районі буд. 40 по вул. Миру в м. Ворожба в порушення вимог пунктів 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України знехтував безпекою дорожнього руху. Рухаючись по дорозі та не обравши безпечної швидкості, здійснив маневр виїзду на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобівлем «ВАЗ-21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку та у його автомобілі перебували пасажири ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ-21093» ОСОБА_6 отримав такі тілесні ушкодження: рвані рани колінного суглобу, забиті садна правого ліктя, закрита тупа травма грудної клітки, забійно-рвані рани лівого колінного суглобу, які відносяться до категорії середньої тяжкості по ознаку тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «ВАЗ-21093» ОСОБА_8 отримала такі тілесні ушкодження: забійна рана лоба та підщелепної ділянки, закритий перелом VІІ шийного хребця зі зміщенням, перелом остистого відростка VІІ шийного хребця зі зміщенням на ширину відростка, антено-цефалгічний синдром, цервікокраніалгія вертебральної етіології (перелом С VІІ остистого відростка). Ушкодження у вигляді закритого перелому VІІ шийного хребця зі зміщенням відноситься до категорії середньої тяжкості по ознаку тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.

Автомобіль «ЗАЗ-1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , має несправності гальмівної системи у вигляді наявності повітря в контурі гальмівної системи, за рахунок чого не спрацьовують гальмівні механізми переднього правого та заднього лівого колеса, а також недостатньої кількості гальмівної рідини в розширювальному бачку, носять експлуатаційний характер утворення та характерні для виникнення до дорожньо-транспортної пригоди. Інші несправності гальмівної системи, рульового керування, ходової частини та головного світла автомобіля носять аварійний характер та характерні для виникнення під час дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_4 допустив порушення вимог пунктів 10.1, 11.3, 31.1, 12.4 Правил дорожнього руху України і пункти 10.1 та 11.3 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і настанням наслідків у виді отримання потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що 18 жовтня 2020 року, близько 03:00 год., їхав по м. Ворожба Білопільського району, назву вулиці не знає, не розрахував швидкість руху і не зорієнтувався на дорозі, а тому виїхав на зустрічну полосу руху, де назустріч рухався автомобіль, з яким сталося зіткнення. Унаслідок ДТП постраждали люди з іншого автомобіля і він сам отримав тяжкі тілесні ушкодження.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд виходить з такого.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв би досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він повністю визнав свою винуватість та критично оцінив вчинений ним злочин; вперше притягується до кримінальної відповідальності; повне добровільне відшкодування потерпілим завданої шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного суд вважає, що, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу та стан здоров`я ОСОБА_4 , який має молодий вік, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з його вини, і сам отримав тяжкі тілесні ушкодження, з приводу яких проходив тривалий курс лікування, йому необхідно призначити покарання у виді штрафу нижче від нижчої межі, що передбачена санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, та без позбавлення права керування транспортними засобами на підставі ст. 69 КК України.

Саме таке покарання і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з обвинуваченого підлягають стягненню в доход держави процесуальні витрати в сумі 8826,30 грн за залучення експерта.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання на підставі ст. 69 КК України у виді штрафу в доход у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становлять 5100 грн, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_4 8826 грн 30 коп. процесуальних витрат на користь держави.

Речові докази амбулаторну картку на ім`я ОСОБА_7 , що зберігається в матеріалах провадження, що знаходиться у Білопільському відділі Сумської окружної прокуратури, повернути ОСОБА_7 ; автомобіль марки «ЗАЗ-1102 Таврія», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, повернути ОСОБА_4 ; автомобіль марки «ВАЗ-21093 НОМЕР_2 », реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя