ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключають небезпечну поведінку особи

13 квітня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої адвоката ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
законного представника обвинуваченого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.3 ст.331 КПК України питання доцільності продовження застосування запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключають небезпечну поведінку особи стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2020 року за №0003157, за ознаками скоєння суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.345 КК України, суд-
встановив:
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0003157 від 25.10.2020 року за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 підозрюваного у скоєнні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.345 КК України.
13.04.2021 року автоматизованою системою документообігу Приморського районного суду м. Одеси згадане кримінальне провадження у зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого у справі судді ОСОБА_9 , передане в провадження судді ОСОБА_1 , для розгляду в порядку ч.3 ст.331 КПК України питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключають небезпечну поведінку особи підозрюваному.
Прокурор в судовому засіданні вважав за необхідне продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключають небезпечну поведінку особи стосовно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого суспільно небезпечних діянь, та ризики, що були підставою для застосування запобіжного заходу у виді запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключають небезпечну поведінку особи, на даний час, не зменшилися та існувати не перестали.
Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора.
Підозрюваний ОСОБА_8 , його захисник та законний представник заперечили проти продовження застосування запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключають небезпечну поведінку особи, просили відпустити підозрюваного на амбулаторне лікування під наглядом матері вдома.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновків про таке.
Приписами частини 2 статті 19 КК України встановлено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Положеннями статті 93 КК України визначено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
До особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку (ч.1 ст.508 КПК України).
Передбачені частиною першою статті 508 КПК України запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №528, що проводилась у період часу з 12.11.2020 по 17.11.2020 стосовно ОСОБА_8 встановлено, що він в період часу, що відноситься до скоєння ним суспільно небезпечних діянь, ознак хронічного психічного захворювання, недоумства, будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв інший хворобливий стан психіки у вигляді «Гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F.23.1» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) у зв`язку з чим він був нездатний самостійно усвідомлювати свої дії, а також, на даний час ОСОБА_8 , ознак хронічного психічного захворювання та недоумства не виявляє, а виявляє інший хворобливий стан психіки у вигляді «Гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F.23.1» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) внаслідок свого психічного стану він не даний усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом підозрюваний ОСОБА_8 протипоказань для його участі у слідчих діях, та присутності в судовому засіданні не має. У зв`язку із наявністю у підозрюваного ОСОБА_8 , хронічного психічного захворювання у вигляді: «Шизофренія параноїдна форма, безперервний тип перебігу дефектний стан» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F20.00 за МКХ-10) він не може розуміти значення кримінального судочинства і свого процесуального положення, та не здатний до дій спрямованих на реалізацію своїх процесуальних прав обов`язків, тому потребує обов`язкової участі захисника.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кембел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Не вирішуючи питання про доведеність вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_8 та правильність кваліфікації суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_8 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність до вчинення вказаного в клопотання суспільно небезпечного діяння ОСОБА_8 .
Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Суд, розглядаючи клопотання щодо продовження запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключають небезпечну поведінку особи ОСОБА_8 , приходить до висновку, що заявлені на досудовому слідстві ризики не зменшилися, при наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 може переховуватися від суду, таким чином, суд приходить до висновку, що існує ризик втечі та ухилення від правосуддя.
При цьому суд керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме тим, що оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).
Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді передачі на піклування близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та не виключить ризики, які встановлені судом, тому суд враховуючи вищевикладене, зважаючи на психічний стан особи, яка ймовірно вчинила суспільно-небезпечне діяння, з метою унеможливлення спричинення ним шкоди як собі, так іншим особам, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Керуючись ст.ст. 370, 376, 508 КПК України, суд

постановив:

Продовжити дію застосування запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключають небезпечну поведінку особи, із загальним наглядом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 9, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11 червня 2021 року.

Строк дії ухвали суду про продовження застосування запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключають небезпечну поведінку особи, із загальним наглядом, становить до 11 червня 2021 року, включно.

Ухвала про продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду.
Повний текст ухвали проголошено 14 квітня 2021 року о 12 годині 30 хвилин в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

13.04.2021

Єдиний унікальний номер справи: №522/23130/20
Номер провадження № 1-кп/522/53/21
Головуючий суддя ОСОБА_1