Справа № 128/1549/18
Провадження №11-кп/801/279/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 29.06.2017 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України
про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Могилів-Подільського Вінницької області, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, працюючої фізичною особою - підприємцем, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

в с т а н о в и в:

На розгляді у Вінницькому апеляційному суді перебуває кримінальне провадження за №0000110 від 29.06.2017 відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України з апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2020 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з конфіскацією усього належного їй майна.
Обрано ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши її під варту в залі суду, але не більше ніж на 60 днів.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 строк тримання під вартою під час досудового розслідування кримінального провадження зараховано у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 14.03.2018 по 15.05.2018 включно, а також з 07.12.2020 по дату набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з дати набрання вироком законної сили.
Заставу у розмірі 140 960 (сто сорок тисяч дев`ятсот шістдесят), внесену ОСОБА_11 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Вінницькій області згідно квитанції № 0.0..1 від 15.05.2018 за ОСОБА_7 , повернути заставодавцю ОСОБА_11 , після набрання вироком суду законної сили.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01.02.2021 року клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволено. Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком на 60 днів, тобто до 01.04.2021 року.
До початку судового розгляду прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 надав суду клопотання про продовження у даному кримінальному проваджені запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 строком на 60 діб.
Клопотання мотивоване тим, що строк тримання під вартою застосований відносно обвинуваченої закінчується 01.04.2021 року. Вина обвинуваченої підтверджується доказами, які знаходяться в матеріалах справи та були дослідженні в суді першої інстанції. На даний час є актуальними та обґрунтованими ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 розуміючи суть пред`явленого обвинувачення, тяжкість призначеного покарання судом першої інстанції, перебуваючи на волі може переховуватися від суду та в подальшому від органу виконання покарання, а також враховуючи здійснення ОСОБА_7 систематичної протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, остання може продовжувати вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав своє клопотання, захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої, який заперечив щодо продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , самої обвинуваченої, яка підтримала думку свого захисника, обговоривши доводи клопотання прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що подане прокурором клопотання підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Частиною 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи те, що завершити розгляд поданих апеляційних скарг в суді апеляційної інстанції до спливу визначеного ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01.02.2021 р. строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 є неможливим, ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, тому на думку суду апеляційної інстанції, враховуючи особу обвинуваченої, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого вона обвинувачуються, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, особливо тяжкого злочину, свідчать про її підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченої та відсутність в останньої міцних соціальних зв`язків вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Оскільки, застосування більш м`який запобіжний заходів не буде ефективним і не забезпечить виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
При цьому, наявність певних соціальних зв`язків, зокрема місця реєстрації у м. Могилів-Подільський Вінницькій області та постійного місця проживання обвинуваченої у м. Вінниці, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченої, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Апеляційний суд враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а тому з метою попередження ризику переховування обвинуваченої, продовження вчинення кримінальних правопорушень вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою слід продовжити строком на 60 днів.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає зазначеним у ст.177 КПК України меті і підставам обрання запобіжного заходу, а також передбаченим ст.178 КПК України обставинам, які повинні бути враховані при його обранні.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.197, 331, 405 КПК України, суд апеляційної інстанції, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 16.05.2021 року включно.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4