Справа № 4801/14/21
Провадження №11-кс/801/2502/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12 серпня 2021 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секратарем ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , засудженого вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, яке мотивоване тим, що обвинувачений може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи.

В судовому засідання, заслухавши прокурора ОСОБА_3 ,який підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили обрати інший запобіжний захід не повязанний з триманням під вартою, дослідивши доводи клопотання та обставини справи, апеляційний суд вважає ,що клопотання підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так ,відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п. 20-5 розділу ХІ перехідних положень КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк розглянути клопотання ,про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути передано до іншого судді, визначеного в поряду, встановленою ч.3 ст.35 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого цього запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою аргументами на користь такого рішення є, у тому числі: серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 червня 2021 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 13.08.2021 року.

Апеляційний суд враховує відсутність стійких соціальних зв`язків обвинуваченого, він не працює, постійно відсутній за місцем проживання, перебував у розшуку, обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень та вроховуючи те, що може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,з моменту застосування запобіжного заходу, обставини ,що стали підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання пі вартою , не відпали ,а тому апеляційний суд вважає за доцільне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду даного провадження.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що з метою забезпечення закінчення судового апеляційного розгляду по даному кримінальному провадженню, прокурор обгрунтовано клопоче про продовження строку дії відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою так, як більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вказаних вище ризиків та не забезпечать належного виконання покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.ст.177, 183, 331,376, 405 КПК України,в порядку п. 20-5 Перехідних положень КПК України,

постановив :

Клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина Українистрок запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до завершення апеляційного перегляду даного кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1