Справа № 146/114/21
Провадження №11-кп/801/474/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю :

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, разом з апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 24.02.2021 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито, -

встановив:

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Судовим рішенням встановлено, що 13 грудня 2020 року о 17:28 год на автодорозі сполученням смт. Томашпіль - с. Велика Русава Вінницької області, водій ОСОБА_7 керуючи автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 , грубо нехтуючи вимогами п.п 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку та не дотримався необхідного режиму швидкості, внаслідок чого не впорався з керуванням та заїхав в кювет допустивши зіткнення з деревом.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого стегна та забійну рану правого коліна. Тілесні ушкодження у вигляді закритого Т-подібного внутрішнього суглобового перелому лівого стегна, забійної рани правого коліна, відповідно до висновку експерта № 81 від 29 грудня 2020 року відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які призвели до довготривалого розладу здоров`я, більше як 21 доба.

Згідно з висновком експерта авто-технічної експертизи № СЕ-19/102-20/17674-ІТ від 22 грудня 2020 року в дорожній ситуації, що склалася в діях водія автомобіля ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1,12.1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, водій автомобіля ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_7 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 12.1 - "Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним."

п. 10.1 - "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху."

Порушення водієм ОСОБА_7 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з наслідками дорожнього-транспортної пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 просив закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки вперше вчинив кримінальне правопорушення та примирився із потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_9 до суду подала заяву про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю претензій до нього, справу просить розглянути без її участі.

Прокурор Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 24.02.2021 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
В апеляційній скарзі заступник керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 просить ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 24.02.2021 року відносно ОСОБА_7 змінити у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Виключити з резолютивної частини ухвали вказівку про покладення на державу процесуальних витрат за проведення експертизи. В решті ухвалу залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, в порушення вимог ст. 370, ч. 1 ст. 126 КПК України, не вирішив питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальних витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Згідно ч. 1 ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк. Тільки у такому разі, як передбачено ч. 3 ст. 119 КК України, суд має право у своєму рішенні вказати про компенсацію судових витрат за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.При цьому, суд питання про звільнення ОСОБА_7 від оплати процесуальних витрат у зв`язку з його майновим станом не вирішував, а тому вони підлягають стягненню саме з обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду
Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано не повністю.

Зокрема, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що постановляючи ухвалу про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку примиренням з потерпілою та закриття кримінального провадження щодо нього, Томашпільський районний суд Вінницької області, у порушення вимог ст. 126 КПК України, помилково не прийняв рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальних витрат за проведення судово-технічної експертизи, безпідставно звільнивши останнього від їх сплати та віднісши дані витрати на рахунок держави.

Як вбачається з обвинувального акта, розмір процесуальних витрат на залучення експертів для проведення судової технічної експертизи № СЕ-19/102-20/17674-ІТ від 22.12.2020 становить 2288,30 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 30 коп.

Частиною 1 статті 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою, тобто кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на залучення експерта, виключно обвинувальним вироком.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 598/1781/17.

Оскільки ст. 126 КПК України визначено, що зазначене питання може бути вирішено й ухвалою, суд повинен вирішити питання про розподіл таких судових витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

При цьому, згідно ст. 119 КПК України, суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Тільки у такому разі, як передбачено ч. 3 ст. 119 КПК України, суд має право у своєму рішенні (вироку чи ухвалі) вказати про компенсацію судових витрат за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проте, як вбачається з доводів апеляційної скарги прокурора та з оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції питання про звільнення ОСОБА_7 від оплати процесуальних витрат у зв`язку з його майновим станом не вирішував. Обвинувачений клопотань про звільнення його від оплати процесуальних виплат чи зменшення їх розміру не заявляв. Суд у своєму рішенні при покладені процесуальних витрат за проведення експертизи на рахунок держави, не аргументував чому він саме прийняв таке рішення, не стягнувши їх з обвинуваченого.

За таких підстав колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що процесуальні витрати у такому випадку підлягають стягненню саме з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема статей 119, 126, 370, 372 КПК України, які перешкодили йому постановити законну та обґрунтовану ухвалу, а тому вони є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для зміни судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 , - задовольнити.

Ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 24.02.2021 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито, - змінити в частині вирішення питання про процесуальні витрати через істотні порушення кримінального процесуального закону.

З резолютивної частини ухвали виключити вказівку про покладення на державу процесуальних витрат за проведення експертизи.

Стягнути з ОСОБА_7 2288,30 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 30 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3(трьох місяців) з дня проголошення.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_11