Справа № 471/1128/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

законного представника потерпілого ОСОБА_6

в ході розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка обвинувального акта, погодженого прокурором в рамках кримінального провадження №0000286, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2020 року за підозрою
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кінецьпіль Первомайського району Миколаївської області, громадина України,не працюючого, одруженого, освіта вища, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор вказав на те, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, зокрема, за таких обставин.

Так, 01 листопада 2020 року, близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджав із паркувального майданчика, що знаходиться біля магазину «Продукти» в с. Новоолександрівка Братського району Миколаївської області, на ділянку автодороги Т-1510 в с. Новоолександрівка Братського району Миколаївської області.

При цьому, ОСОБА_4 , діючи з необережності у формі злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, в порушення вимог п.п. 10.1, 10.2 ПДР України, розпочавши виконання маневру повороту вліво, виїхав зі стоянки біля магазину «Продукти» на автодорогу Т-1015 в с. Новоолександрівка Братського району Миколаївської області та здійснив зіткнення з мотоциклом марки «Mustang» під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у виді перелому грудини у верхній третині, перелому зовнішньої лодижки з права (ділянка гомілково- стопового суглобу) з раною, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Проте, у зв`язку із примиренням підозрюваного з потерпілим, прокурор просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, а провадження у справі закрити згідно з положеннями ст. 284 КПК України.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав внесене відносно нього клопотання, зокрема, пояснив, що відшкодував потерпілому спричинену шкоду та примирився із ним.

При цьому, підозрюваний вказав, що наслідки закриття кримінального провадження із заявлених прокурором підстав йому зрозумілі.

Потерпілий і його законний представник підтвердили факт відшкодування спричиненої підозрюваним шкоди, вказали на відсутність будь яких претензій на його адресу з їх боку, чи то морального чи то матеріального характеру.

Проти закриття кримінального провадження із вказаних прокурором підстав не заперечували.

Суд, у свою чергу, з`ясувавши позиції учасників цього кримінального процесу із даного питання, перевіривши їх доводи та наявність підстав для вирішення такого роду клопотань на стадії підготовчого провадження, вивчивши наявні у нього на цій стадії матеріали справи, та виконавши вимоги ч.3 ст. 285 КПК України, прийшов до таких висновків.

Зокрема ст. 46 КК України регламентовано, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів ( ч.4 ст. 12 КК України), оскільки санкцією цієї норми передбачене покарання у виді штрафу у розмірі від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

При цьому, у цілому злочин, інкримінований у цьому випадку ОСОБА_4 визнається необережним.

Зокрема, суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення визначається складністю його об`єктивної сторони, яка характеризується діянням, наслідками та причинним зв`язком між ними. У зв`язку із цим психічне ставлення особи слід визначати як до факту порушення правил, так і до наслідків цього порушення. Порушення правил може бути вчинене з прямим умислом або із злочинною недбалістю. Щодо наслідків вина особи може бути тільки необережною (злочинна самовпевненість або злочинна недбалість).

В судовому засіданні підозрюваний вказав на обгрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, визнав повністю та підтвердив відображені у клопотанні установлені досудовим розслідуванням обставини.

А отже, за таких передумов суд має змогу застосовувати норми ст. 46 КК України.

До того ж, підозрюваний раніше не судимий, що достовірно підтверджується матеріалами справи.

На цей час підозрюваний і потерпілий примирились, про що дали пояснення в судовому засіданні, паралельно вказавши, що будь яких претензій чи то морального, чи то матеріального характеру, один до одного не мають.

При цьому, у суду відсутні підстави сумніватись у цьому, а так само у добровільності і істинності їх позицій.

Водночас, цивільний позов в рамках цього кримінального провадження не заявлений.

Таким чином, суд установив наявність одночасно усіх передумов, за яких положення ст. 46 КК України мають змогу бути застосовані, як то, підозрюваний вперше вчинив необережний нетяжкий злочин і примирився з потерпілим.

Інкриміноване у даному випадку ОСОБА_4 правопорушення, апріорі, не відноситься до корупційних.

Крім того, суд ураховував, що право на примирення у розумінні ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння).

Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Тож, у цьому випадку, суд переконався у тому, що потерпілий особисто і добровільно виразив свою волю на примирення з підозрюваним.

За таких обставин, беручи до уваги установлені фактичні обставини із даного питання, які свідчать про наявність умов, за яких можливе звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у тому числі, й вираження волі потерпілого, суд вважає, що внесене прокурором клопотання у цій ситуації підлягає до задоволення.

Саме ж кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням підозрюваного від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України, на даній стадії кримінального провадження, суд може закрити його, зокрема, у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу, що і має місце й цьому випадку.

Суд, при цьому, не вбачає підстав для стягнення з підозрюваного процесуальних витрат, зокрема, пов`язаних із залученням експертів, позаяк, такі витрати, згідно із правилами ст. 124 КПК України, стягуються лише у разі ухвалення обвинувального вироку. І до того ж, документально не є підтвердженими.

Крім цього, на підставі ч.4 ст. 174 КПК України, суд ухвалює рішення про скасування арешту речових доказів транспортних засобів.

З цих мотивів, керуючись ст. 100, 174, 284, 314, 369 -372, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із його примиренням з потерпілим ОСОБА_5 .

Кримінальне провадження №0000286, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2020 року, в якому ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК - закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2020 року на автомобіль марки «ВАЗ» синього кольору, д.р.н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2020 року на мотоцикл марки «Mustang Region», МТ200, білого кольору, без державного номерного знака, який належить на праві власності ОСОБА_6 , - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1