Провадження №1-кп/523/844/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002628, внесене до ЄРДР 11.09.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, офіційно непрацевлаштованого, одруженого, маючого 2-х неповнолітніх дітей 2008 й 2013 років народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 25.09.2020 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.126-1, ст.ст.75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:
10.09.2020 року приблизно о 14:15 годині підсудний ОСОБА_5 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , де проживає та веде спільний побут зі своєю матір`ю потерпліою ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин спровокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинив відносно останньої психологічне насильство, яке виражалось в словесних образах і принижуванні гідності вказаної потерпілої.
Вказані незаконні дії мали систематичний характер, оскільки підсудний ОСОБА_5 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, систематично, з метою вчинення психологічного та фізичного насилля, неодноразово вчиняв відносно потерпілої ОСОБА_4 домашнє насильство, внаслідок чого притягувався до адміністративної відповідальності:
-24.06.2020 року за вчинення 06.06.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), до адміністративного стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 340 грн в дохід держави;
-22.07.2020 року за вчинення 03.07.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), до адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 340 грн в дохід держави;
-10.09.2020 року за вчинення 23.07.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), до адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн в дохід держави;
-10.09.2020 року за вчинення 24.07.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), до адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 340 грн в дохід держави.
Підсудний ОСОБА_5 , повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви інкримінованого йому кримінального правопорушення при наведених вище обставинах, будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення та попросив в суді вибачення у потерпілої ОСОБА_4 .

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та іншими сторонами процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, а відтак суд погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій вказаного підсудного за ст.126-1 КК України.

Так, з огляду на ст.126-1 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, що карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним, його вибачення перед потерпілою ОСОБА_4 та те, що в силу ст.12 КК України скоєне ним відноситься до категорії нетяжких злочинів, а також судом враховується стан здоров`я підсудного та його характеризуючі дані проходив лікування у реабілітаційному центрі від алкогольної залежності, одружений та має двох неповнолітніх дітей 2008 й 2013 років народження, забезпечений місцем реєстрації й проживання в м.Одесі, але негативно характеризувався за місцем проживання та в теперішній час є засудженим за аналогічний насильницький злочин (вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 25.09.2020 року), сукупність чого свідчить про схильність вказаного підсудного до протиправної поведінки, але обумовлює висновок про можливість його виправлення в умовах суспільства.

Між тим, судом при призначенні покарання відхилена позиція прокурора ОСОБА_3 в судових дебатах щодо віднесення до обставини, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_5 , вчинення ним кримінального правопорушення щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах (п.6-1 ч.1 ст.67 КК), оскільки означена обставина не наведена у розглядуваному обвинувальному акті, як така що обтяжує покарання, та внаслідок чого, суд у контексті ст.337 КПК України і правової позиції Верховного Суду (постанова Касаційного кримінального суду від 14.04.2020 року у справі №138/2748/18, провадж.№51-6252км19), позбавлений можливості визнати та ураховувати зазначену обставину, як таку, що обтяжує покарання вказаного підсудного.

Відтак, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, як визначено в обвинувальному акті, не встановлено.

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини, характер, наслідки і суспільну небезпечність доведеного обвинувачення, характеризуючі дані про особу підсудного ОСОБА_5 , комплексність яких обумовлюють можливість його виправлення в умовах суспільства, суд у контексті ст.ст.50, 61, 65, санкції ст.126-1 КК України, доходить висновку про доцільність призначення покарання у виді обмеження волі, але із застосуванням положень ч.4 ст.70 цього ж Кодексу та з урахуванням вироку Суворовського районного суду м.Одеси від 25.09.2020 року, а також зі звільненням від відбування остаточного покарання з випробуванням в порядку ст.75 цього Кодексу та з покладенням відповідних обов`язків за ст.76 цього ж Кодексу.

З огляду на ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, остаточне покарання визначає за сукупністю кримінальних правопорушень (шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань), зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 25.09.2020 року, шляхом складання призначених покарань, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_5 , покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_5 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити для виконання до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення, а для обвинуваченого, у той же строк з дня отримання його копії.

С у д д я ОСОБА_1