ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/218/21 Справа № 201/3175/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.377 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.377 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту строком на 6 місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України призначене покарання вирішено поглинути більш суворим покаранням, призначеним вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2018 року, зміненим ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року, та остаточно призначено ОСОБА_9 до відбування покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 вирішено обраховувати відповідно до вироку Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2018 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року.
Вирішено питання щодо стягнення судових витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винуватим за те, що 30 жовтня 2014 року о 16 годині 45 хвилин він, знаходячись під вартою у спеціально відведеному місці для утримання обвинувачених в залі судового засідання №1 на першому поверсі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Паторжинського, буд.18-А, реалізуючи такий, що раптово виник, умисел, спрямований на погрозу насильством відносно професійного судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_10 у зв`язку з виконанням ним діяльності, пов`язаної зі здійсненням правосуддя, після оголошення останнім рішення суду про відмову у задоволенні його скарги на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області, ОСОБА_7 , діючи умисно, розуміючи та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки, висловлюючись нецензурною лайкою, довів до відома судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_10 погрозу насильством шляхом вчинення певних фізичних дій.
Так, ОСОБА_7 знаходячись в залі судового засідання №1, на першому поверсі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Паторжинського, буд.18-А, дістав своєю правою рукою зі спортивної сумки чорного кольору розмірами близько 50x30 см, яка знаходилась на лавочці поряд з ним в спеціально відведеному місці для утримання обвинувачених в цьому ж залі судового засідання, металеву нерозкриту консервну банку, виготовлену з металу сірого кольору, висотою 50 мм у поперечному перетині круглої форми, діаметром 85 мм, назва продукту Консервы рыбные Килька, та діючи умисно, усвідомлюючи свої дії, бажаючи довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на доведення погрози насильством відносно судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи заподіяти тілесні ушкодження потерпілому, стоячи в повний зріст, замахнувся своєю правою рукою, в якій тримав зазначену вище металеву консервну банку, і намагався кинути її у професійного суддю Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_10 , який виходив з зали судових засідань і відкривши двері знаходився у дверному отворі.
У цей час, начальник Роти конвойної служби міліції ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_11 під час несення конвойної служби помітив протиправні дії ОСОБА_7 та спробував припинити його злочинну діяльність, ставши у повний зріст перед ОСОБА_7 таким чином, щоб перешкодити останньому кинути нерозкритою металевою консервною банкою у суддю Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_10 .
Незважаючи на дії начальника Роти конвойної служби міліції ОСОБА_11 , який своїми діями намагався припинити злочинну діяльність ОСОБА_7 , останній, знаходячись у тому ж місці і в той же час, доводячи свій злочинний умисел до кінця, зробив крок назад та вбік від начальника Роти конвойної служби міліції ОСОБА_11 , та вдруге замахнувшись своєю правою рукою, у якій тримав зазначену вище нерозкриту металеву консервну банку, усвідомлюючи свої дії, висловлюючись нецензурною лайкою, реалізував свій злочинний умисел щодо погрози насильством відносно професійного судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_10 , кинув її безпосередньо у бік останнього, який в цей час виходив із зали судових засідань і знаходився в дверному отворі спиною до ОСОБА_7 , відкриваючи двері зали судових засідань, таким чином довів погрозу до відома потерпілого шляхом вчинення певних фізичних дій.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції суддею одноособово.
Просив також, у разі залишення вироку суду першої інстанції без змін, зазначити у рішенні про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді арешту у зв`язку із його фактичним відбуттям у період з 19.06.2018 року.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що сторона обвинувачення невірно кваліфікувала його дії за ч.1 ст.377 КК України, оскільки його дії та його поведінка не були адресовані особисто судді ОСОБА_10 , а мали форму загального невдоволення та не відносились до жодної особи, тому він вважає, що його поведінку необхідно кваліфікувати як хуліганство.
Вважає, що не було встановлено, кому були адресовані його висловлювання на адресу судді або на сам судовий процес.
Обвинувачений вважає, що вказаний злочин є злочином середньої тяжкості, а тому мав розглядатись суддею одноособово, а не колегією суддів, а також зазначив, що було порушено його право на захист, оскільки йому був призначений захисник 10.12.2014 року, а не з моменту початку досудового розслідування.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі та, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, а саме:
- показання потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що він є суддею Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська і 30 жовтня 2014 року як слідчий суддя здійснював судовий розгляд скарг ОСОБА_7 . Після виходу із нарадчої кімнати ним було проголошено ухвалу про відмову в задоволенні скарг ОСОБА_7 , після чого судове засідання було закрито і коли він виходив із зали судового засідання почув праворуч від себе звук та побачив, як об стіну щось вдарилося та на підлогу впала консервна банка. Сам момент кидку він не бачив. Після оголошення ним вищевказаної ухвали ОСОБА_7 висловлював в його бік погрози, які супроводжувалися нецензурною лайкою;
- показання свідка ОСОБА_12 , який показав, що станом на 30 жовтня 2014 року працював консультантом Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська та допомагав секретарю, котрий вів судовий процес при розгляді скарги ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого і прокурора області. Після проголошення ухвали суддею ОСОБА_10 , коли той вже виходив із зали судового засідання ОСОБА_7 почав висловлюватися нецензурною лайкою в бік судді, повернувся до своєї сумки, котра була із ним, дістав звідти консервну банку, замахнувся один раз в бік судді, але перед ним став начальник конвою ОСОБА_11 та перегородив ОСОБА_9 доступ до судді. Попри це ОСОБА_7 замахнувся вдруге та кинув вказану банку, яка влучила біля дверей в стіну, після чого суддя повернувся, глянув на банку, розвернувся і вийшов із зали, а ОСОБА_7 продовжував висловлюватися нецензурною лайкою;

- показання свідка ОСОБА_13 , яка показала, що вона є секретарем судового засідання Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська і приймала участь під час розгляду скарг ОСОБА_7 суддею ОСОБА_10 . Як саме під час слухання поводив себе ОСОБА_7 вона точно не пам`ятає, але в кінці останній був незадоволений, висловлювався ненормативною лексикою на адресу судді. Коли суддя виходив із зали судових засідань, вона дивилася в монітор і почула, як один із співробітників конвою кинувся до ОСОБА_7 і також почула якийся звук. Суддя після цього озирнувся та вийшов із залу. ОСОБА_7 щось кидав в бік судді, але що саме, вона не бачила. В момент кидка ОСОБА_7 щось казав, але що саме, вона не пам`ятає;

- показання свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що є прокурором прокуратури Дніпропетровської області та приймав участь в розгляді суддею ОСОБА_10 в Жовтневому районному суді м.Дніпропетровська скарг ОСОБА_7 в 2014 році. Він бачив, як після оголошення суддею судового рішення, коли останній виходив із зали, ОСОБА_7 кинув в бік судді консервну банку. При цьому ОСОБА_7 висловлював щось погрозливе, але що саме, він пригадати не може.

- показання свідка ОСОБА_15 , який показав, що є прокурором прокуратури Дніпропетровської області та в 2014 році приймав участь в розгляді скарг ОСОБА_7 в Жовтневому районному судді м.Дніпропетровська під головуванням судді ОСОБА_10 . Під час судового розгляду ОСОБА_7 неодноразово висловлювався нецензурною лайкою та ставився до суду без поваги. Після розгляду скарги та відмови в її задоволені суддя ОСОБА_10 встав та пішов на вихід із зали, а ОСОБА_7 правою рукою кинув його бік жерстяну банку, яку дістав із власних речей, та при цьому щось висловлював у бік судді. Банка влучила в стіну неподалік від судді;

- показання свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 30 жовтня 2014 року він був призначений командиром підрозділу - начальником конвою до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська. Після проведення інструктажу вони попрямували до СІЗО, де отримали ОСОБА_7 та відвезли його до вказаного суду. В той день суддею ОСОБА_10 слухалися скарги ОСОБА_7 . Під час проведення судового засідання ОСОБА_7 вів себе більш-менш спокійно, але після оголошення рішення почав лаятися на суддю, оскільки йому не сподобалося рішення. Вони зробили ОСОБА_9 зауваження, але той не реагував. На лаві підсудних у ОСОБА_7 стояла сумка, в якій знаходилися особисті речі останнього та пайок у вигляді консервної банки, котрі видавалися підсудним на СІЗО, щоб ті мали змогу харчуватися. Коли суддя ОСОБА_10 проходив на вихід, ОСОБА_7 нахилився до сумки, і в цей час продовжуючи висловлюватися нецензурною лайкою, почав діставати цю банку. Він підійшов ближче до ОСОБА_7 , став перед останнім і намагався його заспокоїти, але той не відреагував і правою рукою кинув вказану банку у напрямку судді. Банка влучила в стіну. Під час кидання банки ОСОБА_7 висловлювався нецензурною лайкою на адресу судді та погрожував останньому;

- добову копію відомості обліку ув`язнених, які тимчасово вибули з Дніпропетровського СІЗО, яка підтверджує, що 30 жовтня 2014 року ОСОБА_7 був конвойований з Дніпропетровського слідчого ізолятора до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська;
- копію посвідчення судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_10 та копію наказу від 17 лютого 2010 року про прийняття ОСОБА_10 на посаду судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська;
- копію журналу судового засідання, прослуханого в суді першої інстанції звукозапису судового засідання та копію ухвали слідчого судді, згідно яких слідчий суддя Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_10 при секретарі судового засідання ОСОБА_16 , за участі скаржника ОСОБА_7 , прокурорів ОСОБА_15 і ОСОБА_14 30 жовтня 2014 року в період часу з 15:53 год до 16:44 год в залі судового засідання №1 розглянув об`єднані в одне провадження скарги ОСОБА_7 на дії та бездіяльність слідчого та прокурора прокуратури Дніпропетровської області і за результатами розгляду відмовив у задоволенні скарг;
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), відповідно до якого суддя Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_10 повідомив про те, що 30 жовтня 2014 року о 16:45 год в залі судового засідання Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_7 скоїв замах на вбивство судді ОСОБА_10 у зв`язку з його діяльністю з відправлення правосуддя;
- протокол огляду від 30 жовтня 2014 року, згідно якого слідчим поліції 30 жовтня 2014 року в період часу з 18 год до 18:30 год оглянуто місце події, яким є зала судових засідань №1 на першому поверсі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Пісаржевського, 18-а. За результатами огляду на підлозі біля виходу з вказаного приміщення знаходиться металева нерозкрита деформована банка консервів з надписом Кілька, масою (згідно напису на банці) 240 гр, яка була вилучена та опечатана. Також зафіксовано на стіні праворуч від виходу з вказаного приміщення слід характерний для вм`ятини від дії тупого предмету;

- слідчі експерименти від 20 лютого 2015 року, згідно яких свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (кожен окремо) показали, як ОСОБА_7 перебуваючи в залі судового засідання після проголошення суддею ОСОБА_10 ухвали кинув консервну банку в бік судді, який виходив з вказаного приміщення;

- акт судово-психіатричної експертизи №18 від 23 січня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 хронічним душевним захворюванням не страждав та в теперішній час не страждає. Виявляє емоційно нестійкий розлад особистості. В період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, коли він не міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. В теперішній час за своїм психічним станом досліджуваний також може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що його дії та поведінка не були адресовані особисто судді ОСОБА_10 , а мали форму загального невдоволення та не відносились до жодної особи, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , які підтвердили, що після проголошення ухвали про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 та виходу із зали судового засідання, останній висловлював погрози саме на адресу судді ОСОБА_10 .
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у тому, що обвинувачений ОСОБА_7 не лише вербально висловив погрозу насильством судді ОСОБА_10 у зв`язку із здійсненням ним правосуддя одразу після здійснення такої діяльності, але й супроводив такі погрози активними діями кинув в бік потерпілого ОСОБА_10 металеву консервну банку вагою 240 гр, що підтвердило дійсність погроз обвинуваченого та забезпечило сприйняття потерпілим таких погроз, як реальних.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що кримінальне провадження за ч.1 ст.377 КК України мало розглядатися не колегією суддів, а суддею одноособово, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки відповідно до обвинувального акту від 27 лютого 2015 року ОСОБА_7 спочатку обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ст.379 КК України, який є особливо тяжким злочином та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, тому його розгляд здійснювався колегіально судом у складі трьох суддів. Під час судового розгляду 15 жовтня 2019 року прокурором в порядку ст.ст.338, 341 КПК України було змінено обвинувачення ОСОБА_9 на ч.1 ст.377 КК України, тому розгляд кримінального провадження проводився раніше визначеним складом суду.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно порушення його права на захист, оскільки 10 грудня 2014 року йому було призначено захисника ОСОБА_19 та в той же день в присутності захисника йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.379 КК України.
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність його звільнення від відбування покарання у виді арешту у зв`язку із його фактичним відбуттям у період з 19 червня 2018 року, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки покарання, призначене за ч.1 ст.377 КК України у виді 6 місяців арешту на підставі ч.4 ст.70 КК України поглинуто більш суворим покаранням, призначеним вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2018 року, зміненим ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року та остаточно призначено ОСОБА_9 до відбування покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано ОСОБА_7 винуватим у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та призначено йому покарання з дотриманням вимог кримінального закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 жовтня 2020 року без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.377 КК України залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.377 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4