Справа № 165/796/18 Провадження №11-кп/802/27/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_11 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 листопада 2018 року,
В С Т А Н О В И В
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, не працюючого, на підставі ст. 89 КК України не судимого
засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України з призначенням покарання - за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня його затримання 09 лютого 2018 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, не працюючого, раніше не судимого,
засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_7 в користь держави витрати за проведення судових трасологічних, товарознавчих, автотоварознавчої та судової-дактилоскопічної експертиз в сумі 6292 (шість тисяч двісті дев`яносто дві) гривні.
Вироком вирішено питання про долю речових доказів та арештованого майна.
За вироком суду ОСОБА_12 на початку грудня 2017 року, у м. Нововолинську керуючись корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, дізнавшись про підготовку та ОСОБА_7 та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження до вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабежу) за попередньою змовою групою осіб на автомийці самообслуговування, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_13 , добровільно надав вищевказаним особам інформацію про порядок роботи, засоби охорони та кількість виручки у вказаному закладі, після чого задля унеможливлення впізнання потерпілим нападаючих надав ОСОБА_7 та достовірно не встановленій особі дві в`язані шапочки з прорізами для очей типу «балаклава», і заздалегідь пообіцяв збути предмети, здобуті внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, з подальшим розподілом отриманих внаслідок цього грошових коштів.
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали щодо якої виділені у окреме провадження, керуючись прямим умислом, корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднаний з проникненням у інше приміщення, а саме: у підсобне приміщення автомийки самообслуговування, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , що на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_13 , а також за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали щодо якої виділені у окреме провадження, незаконне заволодіння транспортним засобом.
Так, реалізуючи свій злочинний план, направлений на вчинення розбою, ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділені у окреме провадження, для нанесення потерпілому тілесних ушкоджень заздалегідь заготовили гумову палицю, яку придбали при невстановлених обставинах, та з метою застосування погрози насильством, небезпечним для життя та здоров`я осіб, заготовили предмет, візуально схожий на пістолет, чорного кольору, а також задля унеможливлення упізнання потерпілим нападаючих, одягнув на голову в`язані шапки з прорізами для очей, та розподілили при цьому ролі. Зокрема ОСОБА_7 , мав постукати у вхідні двері підсобного приміщення автомийки та за допомогою гумової палиці застосувати щодо потерпілого ОСОБА_14 насильство у той час, як особа, матеріали щодо якої вилічені в окреме провадження повинен був слідкувати за діями потерпілого ОСОБА_14 та не допустити вчинення тим протидії особі, ОСОБА_7 , при цьому маючи у своєму розпорядженні предмет, візуально схожий на пістолет, чорного кольору.
Діючи з метою заволодіння чужим майном, та слідуючи чіткому розробленому ними двома плану, близько 02 год. 40 хв. ОСОБА_7 у в`язаній шапочці з прорізами для очей, підійшов до службового приміщення автомийки, постукав у вхідні двері, де в той час перебував потерпілий ОСОБА_14 , який тимчасово виконував обов`язки оператора авто мийки. Скориставшись тим, що потерпілий відчинив вхідні двері у службове приміщення, ОСОБА_7 відразу зайшов у приміщення, де вчинив напад з метою заволодіння чужим майном та застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, для подолання його волі та опору, умисно наніс гумовою палицею, яку заготовив заздалегідь, два удари в лобну ділянку голови, коли потерпілий ОСОБА_14 впав на підлогу, ОСОБА_7 наніс йому удар гумовою палицею по правій руці, при цьому висловлював погрози потерпілому умисним вбивством, якщо той підведеться з підлоги. Подолавши волю потерпілого, з каси службового приміщення автомийки ОСОБА_7 та достовірно не встановлена досудовим розслідуванням особа заволоділи грішми в сумі 4420 грн., які належали ОСОБА_13 , мобільним телефоном марки «Sony C5303» IMEI1: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 , середня ринкова вартість якого, згідно висновку експерта №35 від 07.02.2018 могла складати 823,68 грн., із сім картою мережі стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн., без грошей на рахунку та ключем від замка запалювання автомобіля «ОРЕL VECТRA» р.н. НОМЕР_3 , які належали ОСОБА_14 , після чого він та достовірно не встановлена досудовим розслідуванням особа залишили службове приміщення.
В ході нападу потерпілому ОСОБА_14 спричинена фізична шкода у вигляді тілесних ушкоджень, а саме рани в ділянці лоба зліва, які, згідно висновку експерта № 210 від 11.12.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3 «Правила судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень») та спричинена матеріальна шкода на загальну суму 848,68 гривень.
Окрім того, 09 грудня 2017 року після вчинення розбійного нападу, а саме близько 02 год. 43 хв. ОСОБА_7 та достовірно не встановлена досудовим розслідуванням особа залишили службове приміщення автомийки самообслуговування, діючи за попередньою змовою групою осіб, керуючись прямим умислом, корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, ключем, яким вони заволоділи в ході розбійного нападу, завели двигун автомобіля «ОРЕL VECТRA», р.н. НОМЕР_3 , вартість якого, згідно висновку експерта №22 від 13.02.2018 у разі реєстрації в Україні зі сплатою митних платежів, станом на 09.12.2017 могла складати 96545,06 гривень, яким на законних підставах користується ОСОБА_14 та який був припаркований біля підсобного приміщення автомийки, що за адресою м. Нововолинськ, вул. Луцька, 3-Г поїхали у невідомому напрямку, залишили місце події, спричинивши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
Через декілька днів, після вчинення ОСОБА_7 та достовірно не встановленою особою злочину, в ході якого вони незаконно заволоділи транспортним засобом автомобілем марки «ОРЕL VECТRA», р.н. НОМЕР_3 , вартість якого, згідно висновку експерта №22 від 13.02.2018 у разі реєстрації в Україні зі сплатою митних платежів, станом на 09.12.2017 могла складати 96545,06 гривень, ОСОБА_12 на прохання останніх погодився збути вищевказаний автомобіль та в подальшому намагався його реалізувати.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_11 оскаржує даний вирок з мотивів невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невірної оцінки доказів, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Посилається, що судом першої інстанції порушено порядок дослідження доказів, а саме допит обвинуваченого ОСОБА_7 не відбувся взагалі, що на думку захисника, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Захисник наводить у своїй апеляційній скарзі неналежність таких доказів, як протокол огляду автомобіля від 05 лютого 2018 року, протоколи пред`явлення для впізнання від 22 січня 2018 року, а тому зазначає, що всі похідні докази від них є недопустимими. Посилається, що огляд автомобіля потерпілого був проведений з порушенням порядку проведення цієї слідчої дії, оскільки слідчий після проведення огляду транспортного засобу не звернувся до слідчого судді з клопотання про проведення огляду, а також не було встановлено законного власника цього автомобіля з метою щоб той надав дозвіл на проведення такого огляду.
Посилається речовий доказ автомобіль «Опель Вектра» зберігався з порушенням порядку зберігання речових доказів, а саме, на ньому не було бирки і він не був опечатаний.
Крім того, з моменту вчинення злочину і до виявлення цього автомобіля пройшов тривалий час, а тому до нього могли мати доступ сторонні особи, з цих підстав відбитки слідів пальців рук, які були вилучені під час проведення огляду місця події та висновок дактилоскопічної експертизи не можуть бути належними та допустимими доказом винуватості особи.
Захисник просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати, кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатності доказів для доведення винуватості особи.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор оскаржує вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі, внаслідок м`якості. Зазначає, що всупереч ст. 65 КК України, суд першої інстанції необґрунтовано не призначив ОСОБА_7 за ч.2 ст. 289 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна, та з цього приводу не навів мотивів його не призначення.
Прокурор просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 187 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.2 ст. 289 КК України 5 років з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисників ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 , які кожен, зокрема підтримали подану адвокатом ОСОБА_11 апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого, заперечили доводи прокурора, думку прокурора, який підтримав подану прокурором у кримінальному провадженні апеляційну скаргу, скаргу захисту заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження в частині засудження ОСОБА_7 за ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 187 КК України, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.
Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 листопада 2018 року щодо ОСОБА_12 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 186 КК України ніким з учасників кримінального провадження не оскаржується.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , цих вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані у справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопрушень.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєному, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст. 289 КК України, за обставин та в обсязі, встановленому в судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку, є обґрунтованими та підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні узгоджених між собою, стосовних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.
Потерпілий ОСОБА_14 показав у судовому засіданні, що близько 02 год. 09.12.2017 року в приміщення автомийки забігло двоє людей в масках, один з яких той, що зайшов першим, наніс йому удар гумовою палицею в голову, від якого він впав. Продовжуючи наносити йому удари, нападники висловлювали погрози та наказали лежати на підлозі, один з нападників, котрий зайшов першим лівою рукою відкрив шуфляду, звідки забрав грошові кошти - виручку закладу, його телефон Sony Xperia» модель С5303 ІМЕІ: НОМЕР_1 та ключі від його власного автомобіля, після чого дані особи вибігли на вулицю та заволодівши його автомобілем «OPEL VECTRA», поїхали в невідомому напрямку. Ствердно вказав, що автомобілем заволодівав нападник, який зайшов першим, котрого він пізніше впізнав при проведенні відповідної процесуальної дії, і це був ОСОБА_7 .
Висновком експерта №210 від 09.12.2017 року підтверджується наявність на тілі потерпілого ОСОБА_14 легких тілесних ушкоджень, а саме рани в ділянці лоба зліва, які утворились від травмувальної дії тупого предмету, не виключено, що у спосіб, тобто гумовою палицею та терміни, вказані в постанові.
При пред`явлені для впізнання потерпілий ОСОБА_14 серед пред`явлених чотирьох осіб впевнено вказав на ОСОБА_7 як на особу, який разом з іншою особою вчинив щодо нього злочини при обставинах встановлених органом досудового розслідування, зокрема, наніс йому удар в голову. Впізнання відбулось за тембром і темпом голосу; зовнішнім виглядом - зростом, статурою, формою обличчя. Обидва протоколи пред`явлення особи для впізнання від 22.01.2018 року містять підписи потерпілого та понятих (т.1 а.к.п. 189-198).
Потерпілий ОСОБА_13 пояснював про обставини вчиненого злочину, які йому стали відомі від працівників поліції та його працівника - оператора автомийки ОСОБА_14 . Підтвердив в судовому засіданні про викрадення з каси грошей в сумі 4420 грн., пояснював, що обвинувачений ОСОБА_12 раніше працював на цій автомийці оператором та був звільнений через неналежне виконання своїх обов`язків.
Обставини свого пособництва у вчиненні злочину в судовому засіданні підтвердив обвинувачений ОСОБА_12 , який пояснював, що на прохання ОСОБА_7 та іншої особи на прізвище « ОСОБА_15 », з метою вчинення ними грабежу на автомийці надав їм інформацію про порядок роботи цього закладу, який йому був відомий у зв`язку з тим, що раніше там працював, наявності засобів охорони та можливої виручки. Зізнався про надання цим двом особам з метою неможливості їх впізнання, двох шапочок з прорізами для очей типу «балаклава», пообіцявши збути викрадене. Пізніше ОСОБА_7 пропонував йому для продажу автомобіль марки «Опель Вектра», повідомивши місце його знаходження.
Крім того обвинувачений ОСОБА_12 підтвердив, що саме ті дві в`язані шапочки з прорізами для очей (маски), які вилучені в нього під час проведення обшуку за місцем проживання: АДРЕСА_3 18.01.2018 року, він давав в користування " ОСОБА_15 " та ОСОБА_7 для використання при вчиненні крадіжки грошей з автомийки.
Показаннями свідка ОСОБА_16 (анкетні дані якого змінені), допитаного в ході досудового розслідування в порядку ст. 225 КПК України підтверджується, що в грудні 2017 року ОСОБА_12 запропонував йому придбати за 300 доларів автомобіль марки «Опель Вектра», який знаходився за складами ТзОВ «Пан Курчак» без номерних знаків, від чого той відмовився, а дізнавшись в січні 2018 року, що схожим автомобілем заволоділи незаконно, він про його місцезнаходження повідомив працівників поліції.
За клопотанням сторони захисту апеляційним судом перевірено матеріали проведеного допиту цього свідка, шляхом витребування з місцевого суду відповідних матеріалів провадження, які оглянуті в судовому засіданні апеляційного суду, та за результатами чого не встановлено будь-яких істотних порушень вимог КПК України при його допиті.
Протоколом огляду місцевості від 01.02.2018 року з фото таблицями, зафіксовано виявлення в присутності потерпілого ОСОБА_14 належного йому автомобіля «Опель Вектра», темно-сірого кольору, ключі від якого знаходились на лівому задньому колесі. (том 1 а.с. 202-207). Виявлений та вилучений на належному ОСОБА_14 автомобілі 05.02.2018 під час проведення його огляду слід пальця руки, згідно висновку дактилоскопічної експертизи № 136 від 06.03.2018 року, належить обвинуваченому ОСОБА_7 , що безперечно свідчить про його причетність до незаконного заволодіння цим транспортним засобом. В судовому засіданні обвинувачений не зміг пояснити наяність свого відбитка на автомобілі потерпілого.
Ставити під сумнів проведений 05.02.2018 року огляд автомобіля в суду не було підстав, оскільки ця слідча дія відбулась у відповідності з вимогами ст. 237 КПК України, під час додаткового судового допиту потерпілий ОСОБА_14 підтвердив законність його проведення, та пояснив, до його приїзду працівники поліції ніяких дій щодо огляду автомомбіля не вчиняли. Огляд відбувався в його присутності, з допомогою фотографування, також був проведений повторний огляд транспортного засобу в гаражі Нововолинського відділення поліції.
Викрадений мобільний телефон Sony Xperia» модель С5303 ІМЕІ: НОМЕР_1 у потерпілого ОСОБА_14 був добровільно виданий ОСОБА_17 19 грудня 2017 року (т.1 а.к.п. 129-130). Останній, будучи допитаний судом першої інстанції показав, що придбав цей мобільний телефон у ОСОБА_7 .
Крім того факт місця перебування ОСОБА_7 у час та місці скоєння інкримінованих злочинів підтверджує аналіз інформації наданої операторами телекомунікацій (т.1 а.к.п. 168-172), досліджений місцевим судом.
Наведені ці та інші докази, які суд першої інстанції дослідив в судовому засіданні, є належними, так як підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, допустимими, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України, послідовними та переконливими для суду у своїй сукупності і не викликають сумнівів у їх достовірності, та в своїй сукупності об`єктивно покладені в основу обвинувального вироку.
Сукупність досліджених доказів дала суду можливість поза розумним сумнівом як прийти до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, так і спростовувати версію захисту про його непричетність.
На переконання апеляційного суду у потерпілого ОСОБА_14 відсутні підстави оговорювати обвинуваченого, оскільки вони не були раніше знайомі, не вказує на подібні підстави і сам обвинувачений ОСОБА_7 , показання потерпілого повністю спростовують доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв вказаного злочину.
Та обставина, що 22 січня 2018 року під час проведення слідчої дії пред`явлення для впізнання (т. 1 а.к.п. 175-179) потерпілий ОСОБА_14 впізнав як особу, яка вчинила на нього розбійний напад не ОСОБА_7 , а ОСОБА_12 не дає суду підстав для сумніву в причетності до вчинення цього злочину ОСОБА_7 з врахуванням сукупності інших достатніх доказів, які беззаперечно підтверджують обставини вчинення злочину саме цим обвинуваченим.
Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину.
Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.
Суд апеляційної інстанції, даючи оцінку беззаперечному доказу винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, протоколу огляду автомобіля 05 лютого 2018 року, в результаті якого отримані докази винуватості особи та вказаній процесуальній дії, загалом, знаходить недостатніми доводи захисту щодо його недопустимості, оскільки вказана слідча дія була проведена з дотриманням вимог ст. ст. 223, 237 КПК України з обов`язковою участю понятих та власника транспортного засобу ОСОБА_14 .
Будь-яких порушень вимог ст.ст.85, 86, 87 КПК України, в тому числі при проведенні слідчих та процесуальних дій - огляду автомобіля від 05 лютого 2018 року, його зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні, а також впізнання за статурою та тембром голосу від 22 січня 2018 року, на що посилається захисник судом не встановлено та стороною захисту не доведено.
Такими, що не заслуговують на увагу є доводи адвоката щодо порушення порядку дослідження доказів місцевим судом, адже як свідчить журнал та аудіозапис судового засідання, обвинуваченому надавалась можливість давати показання, і він не був позбавлений такого права, на пропозицію суду надати показання пояснював, що висунуте йому обвинувачення не відповідає дійсності, та після цього показання давав, відповідаючи на запитання суду та сторін, уникаючи будь-якої конкретизації та не даючи чітких відповідей, пояснював, що злочинів не вчиняв і йому про ці обставини зовсім нічого не відомо.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, будь-яких очевидних невідповідностей або істотних суперечностей у показаннях потерпілого, свідків та досліджених письмових документах не встановлено. Обставини, на які посилається захисник, на правильність прийнятого судом рішення не впливають.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого не знайшли свого підтвердження.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не знаходить їх достатньо переконливими та погоджується з законністю, обґрунтованістю та справедливістю покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 .
Згідно вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Посилання, наведені в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, тяжкого та особливо тяжкого, відповідно, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується негативно, та ставлення винного до скоєного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Перевіривши всі обставини, які мають значення при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, додержуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації, в дотримання ст. 50, ст. 65 КК України призначив обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.3 ст. 187 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч.2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст. 70 КК України визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, є достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, належним чином умотивувавши своє рішення.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ст. 59 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України як такі, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим і підстав для задоволення апеляційних скарг сторін захисту та обвинувачення не вбачає, оскільки доводи, викладені в них, правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд
У Х В А Л И В
Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_12 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Головуючий
Судді