Справа № 504/2596/19
Провадження № 1-кп/504/308/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" лютого 2021 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000557 від 26.07.2019 року у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Петрівка, Іванівського р-ну, Одеської обл., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з професійно технічною освітою, раніше не судимого, водія взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

06.08.2014 на підставі Указу Президента України №607/2014 від 21.07.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 22.07.2014 №1595-VII, військовозобов`язаний ОСОБА_3 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та у подальшому направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №167 від 08.08.2014 старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 06.08.2014, тобто з моменту відправлення старшого солдата ОСОБА_3 у військову частину НОМЕР_1 з районного (міського) військового комісаріату, він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, старший солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби о 08 год 00 хв. 02.09.2014 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжував ухилятися від військової служби до 10 год. 00 хв. 26.07.2019, проводячи свій вільний час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

26.07.2019 о 10 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_3 , добровільно прибув до військової прокуратури Одеського гарнізону, заявив про себе та вчинений ним злочин та повідомив, що проходити військову службу надалі не бажає.

Відтак, діючи на порушення зазначених вимог та обов`язків, ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем призваним у зв`язку із мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби, о 08 год 00 хв. 02.09.2014 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжував ухилятися від військової служби до 10 год. 00 хв. 26.07.2019, не повідомляючи про себе органам військового управління, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до розташування вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.1 ст.408 КК України винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно він, будучи військовослужбовцем призваним у зв`язку із мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби, о 08 год 00 хв. 02.09.2014 вчинив дезертирство, тобто не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від військової служби 10 год. 00 хв. 26.07.2019, не повідомляючи про себе органам військового управління, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до розташування вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 , правильно кваліфіковані як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу, з метою ухилитися від військової служби.

Судом при визначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, враховується ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується за місцем поживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.408 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КПК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України суд,

УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1