Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-КП/758/545/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2021 року Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження №0003819 відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харькова, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27 листопада 2001 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 24 липня 2002 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ст.69, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України приєднано покарання по вироку Червонозаводського районного суду м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України від 27 листопада 2001 року, остаточне покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 29 грудня 2009 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.309, ч.2 ст.342, ст.70 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 16 липня 2014 року з Хролівської ВК №140 Харківської області умовно-достроково на невідбуту частину 6 місяців 10 днів на підставі рішення Харківського районного суду від 08 липня 2014 року;
- 15 травня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 16 квітня 2018 року з Хролівської ВК №140 Харківської області умовно-достроково на невідбуту частину 6 місяців 9 днів на підставі рішення Харківського районного суду від 06 квітня 2018 року;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харькова, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19 лютого 2016 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 125 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до рішення від 27 вересня 2016 року Київського районного суду м.Харкова, звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком відмінено, та засуджено до 2 років обмеження волі, звільнений 24 березня 2018 року Хролівської ВК №140 Харківської області по відбуттю покарання, обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

23.08.2018 приблизно о 16.30 год. ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_7 , знаходились за адресою АДРЕСА_3 . В цей час вони помітили неподалік раніше не знайомих ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В цей момент у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 діючи з метою показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , шляхом демонстрування своєї зневаги над ними, завдання їм фізичного болю та приниження публічно, у громадському місці, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які в цей час перебували біля ОСОБА_8 та чекали на приїзд поліції, дістав газовий балон, тобто предмет, зазделегідь заготовлений для нанесення тілесних ушводжень та направив його в напрямку ОСОБА_12 . В свою чергу ОСОБА_8 побачивши намір ОСОБА_7 використати газовий балон, та усвідомивши наслідки його дій, також дістав газовий балон, тобто предмет, зазделегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, який направив в напрямку ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на скоєння хуліганства, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показуючи свою зухвалу поведінку перед потерпілими, незважаючи на перехожих громадян, перебуваючи в громадському місці, проявляючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи нормами поведінки, діючи одночасно, використовуючи газові балони, тобто предмети, зазделегідь заготовлені для нанесення тілесних ушводжень, разом розпилили сльозогінний газ в обличчя потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , незважаючи на їх прохання припинити протиправну поведінку.
Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 завдано фізичного болю, крім цього застосування сльозогінного газу створювало реальну загрозу для їх здоров`я.
Після вчинення хуліганських дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, визнав в повному обсязі та показав, що він дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах вчинив злочин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, визнав в повному обсязі та показав, що він дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах вчинив злочин.
Крім повного визнання вини обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України вини у вчиненні інкримінованого їм злочину, підтверджуються наступними дослідженими в суді доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 повідомив, що він займався пошуком квартири для оренди та зателефонував за номером в оголошенні на сайті «OLX». Домовившись про зустріч та укладення договору наступного дня, 23.08.2018 р. приїхав з своєю знайомою, ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 . За вказаною адресою у підвальному приміщенні знаходився офіс, в якому він уклав договір про оренду квартири, сплативши грошові кошти у сумі 6700 грн.
Дівчина, що назвалася ріелтором, дала їм адресу квартири та контактні дані людини, яка мала її показати та дати ключі від житла. На неодноразові виклики ніхто не приїхав, а по телефону повідомили, що дана квартира більше не здається в оренду. Коли вони приїхали до офісу, де вони заключили договори, двері офісу по АДРЕСА_4 були зачинені, за номером телефону ніхто не відповідав. Біля офісу він зустрів потерпілого ОСОБА_11 та ще одного хлопця, які потрапили в аналогічну ситуацію, після чого вони вирішили написати заяву до поліції. ОСОБА_13 залишилася біля будинку за адресою: АДРЕСА_4 та по телефону повідомила проперебування біля офісу знервованого підозрілого чоловіка. Повернувшись, він побачив обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував будь-яке відношення до цього офісу та до шахрайських дій. Однак він та ОСОБА_11 повторно зателефонували щодо оренди за номером, вказаним у оголошенні, та представилися іншим ім`ям. По телефону потерпілих запросили з`явитися за адресою: АДРЕСА_3 . Однак, за вказаною адресою до них ніхто не вийшов, по телефону потерпілим повідомили, що їх номер перебуває в чорному списку. В цей час вони помітили обвинуваченого ОСОБА_8 , який дивно поклав слухалку та пішов у інший бік. Він та ОСОБА_11 запідозрили причетність ОСОБА_8 до шахрайських дій, наздогнали його та розпочали з обвинуваченим діалог. ОСОБА_8 заперечував будь-яку причетністьдо данного офісу, поводив себе агресивно, на що вони сказали, що все знають та викличуть поліцію. Через деякий час інший обвинувачений ОСОБА_7 підбіг ззаду та розпилив сльозогінний газ із балончика їм в очі. ОСОБА_8 через кілька секунд також дістав балончик та розпилював сльозогінний газ, після чого обвинувачені почали тікати. В ході гонитви обвинувачені розділилися, однак їх знайшли та затримали співробітники поліції.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що 23.08.2018 р. приблизно о 08 год. приїхав з метою найму житла за адресою: АДРЕСА_4 . У підвальному приміщенні він підписав договір, біля копіювального пристрою бачив обвинуваченого ОСОБА_7 . Дівчина на ім`я ОСОБА_14 дала адресу, за якою мають показати квартиру та дати ключі від неї. За вказаною адресою ніхто не вийшов, по телефону повідомили, що квартира не здається в оренду. Він викликав поліцію та повернувся за адресою: АДРЕСА_4 , де укладав договір. За вказаною адресою до нього ніхто не вийшов, він побачив потерпілого ОСОБА_12 та ще одного хлопця, які потрапили в аналогічну ситуацію. Біля офісу вони побачили обвинуваченого ОСОБА_7 , який відмовився відповідати на запитання щодо його причетності до шахрайських дій. Він знову зателефонував за номером в оголошенні щодо термінового найму житла. У ході телефонної розмови йому сказали під`їхати за адресою: АДРЕСА_3 . За вказаною адресою їх ніхто не зустрів, та вони побачили обвинуваченого ОСОБА_8 якого запідозрили, що він може бути причетним до цієї ситуації. Він спокійно попросив ОСОБА_8 дочекатися поліції та розібратися у цій ситуації. Однак обвинувачений ОСОБА_8 висловлювався нецензурною лайкою. Розмова тривала приблизно 20-30 хв., у ході якої останній вів себе агресивно. Приблизно через 10 хв. ззаду підбіг ОСОБА_7 та почав розпилювати газ із балончика у потилицю ОСОБА_12 та його, а ОСОБА_8 у обличчя. В результаті розпилення сльозогінного газу із балончика він відчув печіння в області обличчя, шиї та рук. Вони попросили охорону затримати обвинувачених та самі почали переслідувати їх. Він біг за ОСОБА_8 , який намагався сховатися у магазині, після чого обох обвинувачених затримала поліція.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила, що з потерпілим ОСОБА_12 поїхала за адресою: АДРЕСА_4 з метою укладення договору оренди житла. Приміщення було облаштоване як офіс та розташовувалося у підвальному приміщенні будинку. Їм повідомили адресу квартири та контактний номер телефону особи, яка мала дати ключі від квартири, проте номер через деякий час перестав відповідати. Повернувшись за адресою: АДРЕСА_4 , вона разом з ОСОБА_12 зустріли потерпілого ОСОБА_11 та ще одного хлопця, які потрапили в аналогічну ситуацію. Згодом вони вирішили написати заяву до поліції. Потерпілі поїхали до відділу поліції, а вона залишилась на місці з речами та згодом побачила підозрілого чоловіка з рюкзаком, який йшов у напрямку офісу. Побачивши її, чоловік почав метушитися та швидко йти в іншу сторону, він говорив по телефону. Через деякий час потерпілі знову зателефонували за номером з оголошення з приводу термінового найму житла та пішли за адресою, яку їм повідомили по телефону. Під час конфлікту з обвинуваченими вона не була присутня, знає про все з розповіді потерпілих. Їй відомо, що потерпілі зустрілися з тим підозрілим чоловіком, якого вона бачила, та в ході конфлікту, до ОСОБА_12 та ОСОБА_11 було застосовано газовий балончик.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив, що 23.08.2018 р. працював охоронцем у підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_5 , де побачив як співробітники поліції затримували обвинуваченого ОСОБА_7 , який ховався за шафою в підземному паркінгу. Під час затримання обвинуваченого, він вказував що погано себе почуває, поряд з останнім на землі лежав балончик, було чутно запах газу. Самого конфлікту він не бачив.
Окрім показів обвинувачених, потерпілих та свідків, вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, підтверджується наступними дослідженими в суді письмовими доказами, а саме:
-постановою про виділення матеріалів в окреме провадження від 28.09.2018 р.;
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.08.2018 р.;
-протоколом огляду місця події від 23.08.2018 р. та додатками до протоколу огляду місця події фототаблицями;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.08.2018 р., відповідно до якого ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка спричинила тілесні ушкодження та здійснила розпилення сльозогінного газу в обличчя та шию;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.08.2018 р., відповідно до якого ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка розпилення сльозогінного газу в обличчя;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.08.2018 р., відповідно до якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка здійснила розпилення сльозогінного газу в обличчя;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.08.2018 р., відповідно до якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка здійснила розпилення сльозогінного газу в обличчя;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.09.2018 р. за участю потерпілого ОСОБА_11 ;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 28.09.2018 р. за участю потерпілого ОСОБА_12 ;
-протоколом огляду предмету від 24.08.2018 р., об`єктом огляду являється мобільний телефон ОСОБА_12 ;
-протоколом огляду предмету від 24.08.2018 р., об`єктом огляду являється мобільний телефон ОСОБА_11 ;
-висновок експертного дослідження №1569, відповідно до якого у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень не виявлено;
-постановою про визнання предметів речовим доказом та долучення їх до кримінального провадження від 24.08.2018 р.;
-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 23.08.2018 р., відповідно до якого було затримано ОСОБА_8 ;
-постановою про визнання предметів речовим доказом та долучення їх до кримінального провадження від 14.09.2018 р. з відеозаписом з камер відео нагляду, розташованих на фасаді будівлі фітнес-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Оцінюючи вищезазначені досліджені судом докази по справі, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю і органами досудового розслідування правильно кваліфіковані їхні дії за ч.4 ст.296 КК України, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані про їхню особу, те, що вони на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебували, не працюють, за місцем проживання характеризуються посередньо, раніше судимі.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченим, відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченим, суд визнає рецидив злочинів, що передбачено п.1 ч.1 ст.67 КК України.
Враховуючи конкретні обставини справи, суспільну небезпеку скоєного злочину, особи обвинувачених, які тривалий час не бажають ставати на шлях виправлення і продовжують вчиняти нові злочини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до покарання у виді реального позбавлення волі і не знаходить підстав для застосування приписів передбачених ст.69,75,76 КК України.
Призначення іншого виду покарання, на думку суду, не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільної небезпеки, не буде належним чином сприяти виправленню обвинувачених та запобіганню вчинення ними інших злочинів.
До обвинувачених в рамках кримінального провадження заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9205 (дев`ять тисяч двісті п`ять) грн.
Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 цивільний позов ОСОБА_12 щодо матеріальних збитків визнали у повному обсязі, тому суд прийшов до висновку до задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 п.1 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 15.05.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 1 місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання, а саме, з 23 серпня 2018 року.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити без змін тримання під вартою в Державній установі Київський слідчий ізолятор.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з моменту його затримання, а саме, з 23 серпня 2018 року.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити без змін тримання під вартою в Державній установі Київський слідчий ізолятор.
Цивільний позов заявлений по справі потерпілим ОСОБА_12 - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно, на користь потерпілого ОСОБА_12 , грошові кошти в сумі 9205 (дев`ятть тисяч двісті п`ять) грн.
Речові докази по справі: газовий балон «Терен-4», записник з зображенням чорної кішки, записник в коричневому шкіряному чохлі, розкладний ніж, аркуш паперу з записом кульковою ручкою, чохол від сім карти мобільного зв`язку НОМЕР_1 , чохол від сім карти мобільного зв`язку НОМЕР_2 , чохол від сім карти мобільного зв`язку оператора Лайфселл, штрих код № НОМЕР_3 , чохол від сім карти мобільного зв`язку № НОМЕР_4 , чохол від сім карти мобільного зв`язку № НОМЕР_5 , чохол від сім карти мобільного зв`язку без номеру, упаковка від сім карти мобільного зв`язку № НОМЕР_1 , сім картка Лайфселл 063-849- 42-00 знищити; мобільний телефон «НТС» червоного кольору, ІМЕІ № НОМЕР_6 , мобільний телефон марки Леново, ІМЕІ: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ; мобільний телефон Epro F 181 STEP ІМЕІ: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 повернути власникам.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Подільський районний суд м.Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: ОСОБА_1