Номер провадження: 11-сс/813/405/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000058, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2020 року відносно:

ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фіргана, Узбекистан, громадянина Ізраїль, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, -

встановив:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2021 року задоволено клопотання старшого слідчого ОВС СВ Управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , та продовжено до ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 19.04.2021 року з визначенням розміру застави у сумі 14 714 000 (чотирнадцять мільйонів сімсот чотирнадцять тисяч) гривень.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, пов`язаних із контрабандним переміщенням наркотичних засобі через митний кордон України з приховуванням від митного контролю за яке законом передбачено позбавлення волі на строк понад 10 років та з огляду на це наявний ризик у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування, суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), в тому числі з огляду на те, що підозрюваний є громадянином іншої держави у якого відсутні соціальні зв`язки в Україні. При цьому у зв`язку з наявністю сталих зв`язків з співучасниками вчинення злочину, які перебувають на волі, існує ризик незаконного впливу на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Крім того, враховуючи встановлені обставини та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя послався на існування ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення на території України (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому слідчий суддя прийшов до висновку про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням прав людини, норм матеріального і процесуального права.

Доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, а клопотання про обрання запобіжного заходу за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.305 КК України та ч. 3 ст. 307 КК України. Вказує, що підозра є необґрунтованою, оскільки правова кваліфікація дій підозрюваного не відповідає вимогам ч. 3 ст. 305 КК України. Зазначає, що ОСОБА_13 не має жодного відношення до товариств і компаній, які зазначені в повідомленні про підозру, а зазначенні в ухвалі ризики є не доведеними стороною обвинувачення та при визначенні застави, судом не враховано матеріальне положення ОСОБА_12 , його стан здоров`я та можливість внесення такого розміру застави.

Також захисник зазначає, що слідчим суддею грубо порушено права людини, гарантовані ст. ст. 5,6 Конвенції та не надано належної правової оцінки доводам сторони захисту стосовно того, що підозрюваний є громадянином Ізраїлю, повідомлення про підозру вручене підозрюваному на українській мові, без перекладу на іврит (державну мову), не роз`яснено суть обвинувачення та підстави затримання. Звертає увагу, що ОСОБА_13 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання та роботи, одружений та раніше не судимий.

Просить, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_12 запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Органом досудового розслідування встановлено, що навесні 2019 року ОСОБА_15 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та невстановленими особами, у невстановленому місці та невстановлених осіб незаконно придбали та зберігали з метою подальшого збуту наркотичний засіб обіг якого обмежено кокаїн у особливо великих розмірах.

Надалі зазначені особи, в період з 02.04.2019 року маючи на меті контрабандне переміщення через кордон раніше придбаного наркотичного засобу - кокаїну в особливо великих розмірах, приховали його у верстаті для вальцювання та організували його доставку з Республіки Перу до України на морському судні через Одеський морський торгівельний порт м. Одеса та в подальшому помістили верстат у складському приміщенні ТОВ «ФАРМА» в м. Одеса.

В ході огляду місця події 24.10.2020 року працівниками правоохоронних органів під час вилучення підозрюваними ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та Балалта з верстату для вальцювання наркотичного засобу останні були затримані та на місці огляду було виявлено та вилучено 114 брикетів із білою порошкоподібною речовиною, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено кокаїн, загальною вагою 80679,34 грам, що є особливо великим розміром.

Заслухавши: суддю-доповідача, захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 4 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- рапортом начальника ВБТЗ УОРД ПРУ ДПС України ОСОБА_20 про встановлення обставини послідовності вчинення злочину ОСОБА_21 . Балалта Моххамедом, ОСОБА_22 та ОСОБА_23 з додатком (а.с.9-18);

- протоколами за результатами проведення спостереження за річчю контейнеру DFSU3055654 у публічно доступних місцях його перебування з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження під час якого особи ОСОБА_24 . Балалта Моххамед, Газмаві (Балата) Салам та ОСОБА_25 у складі групи осіб здійснювали дії, направлені на вчинення злочинів, які їм інкримінуються та затримання цих осіб безпосередньо на місці вчинення (а.с.19-45);

- протоколом огляду місця події від 24.10.2020 року з фототаблицею у складському приміщенню по АДРЕСА_2 в результаті, якого затримано підозрюваних та вилучено різноманітне майно належне підозрюваним та верстат в середині якого знаходилися брикети білого кольору з надписом «МАМ» в кількості 114 штук з порошкоподібною речовиною, яка відповідно до експрес тесту містить кокаїн, вагою брутто 122 кг. 188 гр. ( а.с. 46-48);

- висновком експерта № 2699-Х від 27.01.2021 року відповідно до якого виявлене під час огляду місця події від 24.10.2020 року містить наркотичний засіб, обіг якого обмежений кокаїн загальною 80679,34 грам ( а.с. 49-57);

- протоколом огляду компакт- диска CD-R з тестом «Dnipro-M» з ТОВ «Мережа магазинів «Дніпро-М» від 16.12.2020 року, відповідно до якого Балалта Моххамед та ОСОБА_15 здійснюють купівлю предметів за допомогою яких здійснювали відкриття верстату (а.с. 93-98);

- протоколами допиту свідка ОСОБА_26 , який є співробітником СБК ВБТЗ ОУРД ПДРУ ДПСУ та пояснив, що 24.10.2020 року увійшовши до складського приміщення за вищевказаною адресою виявив Ривкіна Д. Балалта Моххамеда, ОСОБА_22 та ОСОБА_8 , які були у забруднених будівельних рукавичках, а під верстатом увімкнена електромережова кутова шліфмашинка та в ході огляду верстату виявлено та вилучено 65 брикетів з порошкоподібної речовиною, яка відповідно до експрес тесту містить кокаїн (а.с. 122-124) та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для застосування відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки провадження не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст. 94 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_13 на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими.

Щодо доводів захисника про безпідставне посилання слідчого у клопотанні та слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на підозру ОСОБА_12 у скоєні правопорушення за ч.3 ст.307 КК України, оскільки матеріалами клопотання підтверджено факт лише висунення органом досудового розслідування підозри за ч. 3 ст. 305 КК України, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження 15.02.2021 року підозрюваному повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

Доводи сторони захисту, щодо вручення повідомлення про підозру українською мовою, без перекладу на іврит (державну мову) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до копії повідомлення про підозру ОСОБА_14 здійснено переклад на іврит та міститься відповідний підпис перекладача, захисника та підозрюваного.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_13 є громадянином Держави Ізраїль де зареєстрований та проживає. На території України підозрюваний місця постійного проживання, родинних зв`язків та легального доходу не має і не працює, що вказує на відсутність у нього на території України соціальних зв`язків, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує в разі визнання винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Існування зазначеного ризику також підтверджується наданим у судовому засідання протоколом огляду паспорту Держави Ізраїль, відповідно до якого ОСОБА_13 неодноразово виїздив за кордон у різні країни, що свідчить про можливість вільного пересування підозрюваного по світу та додатково вказує на можливість переховування від органу досудового розслідування та суду.

При цьому апеляційний суд не приймає до уваги дані, щодо наявності у підозрюваного дружини, трьох неповнолітніх дітей, постійного місця проживання та роботи, оскільки наданий у судовому засіданні договір оренди датований від 13.01.2021 року укладений з громадянкою ОСОБА_27 , яка не має жодного відношення до підозрюваного, а надані характеризуючі довідки на івриті не мають належного перекладу, який повинен бути прошитий, пронумерований та скріплений з відповідною печаткою бюро перекладу.

Водночас, враховуючи, що на даному етапі встановлено лише частину свідків, які дають покази відносно підозрюваного, збираються додаткові докази та призначення експертиз, з урахуванням заявлених прокурором обставин, щодо можливої причетності до скоєного злочину інших осіб, які на даний час перебувають на волі та обґрунтована підозра у вчинені злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та сталими зв`язками з іншими співучасниками злочину, в тому числі з урахуванням кількості наркотичного засобу, розповсюдження якого ставить під загрозу життя та здоров`я чисельної кількості громадян України, апеляційний суд вважає реальним існування ризиків незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному правопорушенні з метою зміни показів та ризик вчинення останнім нового злочину.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованим ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки будь-яких даних на підтвердження зазначеного ризику стороною обвинувачення не надано.

Таким чином, стороною обвинувачення доведена наявність у кримінальному провадженні заявлених у клопотанні ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відсутність існування ризиків колегія суддів визнає необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги підозрюваного про непомірність визначеного йому розміру застави, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, ОСОБА_14 визначено заставу у розмірі 14714000 гривень, з урахуванням ступеня тяжкості злочину, у якому останній підозрюється, його ролі на час вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів у особливо великому розмірі, що ставить під загрозу життя та здоров`я людей і можливих наслідків вчинення такого правопорушення, а також зазначених вище даних про особу підозрюваного та вказували на необхідність продовження запобіжного заходу лише у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у більшому розмірі, ніж визначений положеннями ч.5 ст.182 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що саме такий розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є достатнім та таким, що здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у даному кримінальному провадженні та не буде непомірним для обвинуваченого, членів його сім`ї та близьких родичів.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_16 особливо тяжких злочинів, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують продовження до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000058, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2020 року відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4