Справа № 308/8796/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/84/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2018 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2018 року ОСОБА_7 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.368 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю в діяннях обвинуваченої складу кримінальних правопорушень.

Вирішено питання про речові докази в кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду за обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачувалась в тому, що працюючи на посаді декана факультету здоров`я людини ДВНЗ «Ужгородського національного університету», будучи таким чином службовою особою наділеною організаційно-розпорядчими функціями, в посадові обов`язки якої входить керівництво навчальною, науковою і виховною роботою факультету, забезпечення виконання ЗУ «Про вищу освіту», вимог нормативних документів міністерства освіти і науки України, адміністрації університету, правил внутрішнього розпорядку та здійснює контроль за їх виконанням, здійснення допуску студентів до екзаменаційних сесій, до складання державних екзаменів, до захисту дипломних проектів, магістерських робіт, готує пропозиції щодо відрахування, поновлення студентів, разом із завідувачами кафедр погоджує академічну різницю, готує пропозиції про призначення стипендій студентам факультету відповідно до Положення про стипендіальне забезпечення студентів, діє від імені факультету, представляє інтереси факультету у взаємовідносинах з іншими структурними підрозділами, організаціями й органами державної влади за дорученням ректора, у межах компетенції підписує і візує документи, в липні 2016 року вчинила умисний, корупційний злочин у сфері службової діяльності, при наступних обставинах.
Так, в першій половині дня 04.07.2016, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в приміщенні деканату факультету здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ», який розташований на третьому поверсі будівлі за адресою: м. Ужгород, вул. Митна, 29, до декана факультету здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ» ОСОБА_7 звернулась ОСОБА_10 з тим, щоб її сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , студента безоплатної форми навчання другого курсу факультету здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ», не було відраховано з навчання, оскільки він не здав протягом травня-червня 2016 року літню заліково-екзаменаційну сесію, а саме: заліки по спортивній медицині, інформатиці та інформаційних технологій, діагностики і моніторингу стану здоров`я, екзамен з фізіології людини, не здав курсову роботу та екзамен з предмету теорії і технології оздоровчо-рекреаційної рухової активності.
В ході вказаної зустрічі, декан ОСОБА_7 , вирішивши використати виниклу ситуацію у власних корисливих цілях, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди, запевнила ОСОБА_10 в тому, що посприяє їй у вирішенні питання щодо невідрахування її сина ОСОБА_11 із безоплатної форми навчання.
При цьому, декан ОСОБА_7 , будучи обізнаною в тому, що студент ОСОБА_11 є інвалідом дитинства по зору, офіційний діагноз вроджений хоріоретиніт правого ока, складний міотичний астигматизм правого ока, розбіжна косоокість ОД, з метою сприяння ОСОБА_10 у невідрахуванні ОСОБА_11 з навчання, погодилась допомогти у оформленні останньому академічної відпустки з тим, щоб він не був відрахований з безоплатної форми навчання і в подальшому, після відбуття академічної відпустки, попередньо здавши заборгованості по навчальним дисциплінам, мав змогу поновитись на безоплатній формі навчання.
Далі, в другій половині дня, 05.07.2016, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, декан ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні деканату факультету здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ», за вищевказаною адресою, діючи на виконання своїх домовленостей із ОСОБА_10 , дала вказівку своїй підлеглій - провідному спеціалісту деканату факультету здоровя людини ДВНЗ «УжНУ» ОСОБА_12 підготувати на головного лікаря Ужгородського міського центру первинної медико-санітарної допомоги запит від 05.07.2016 №15 про надання інформації щодо стану здоров`я ОСОБА_11 для вирішення питання про подальше продовження ним навчання, а після того як запит був оформлений засвідчила його своїм підписом, як декан факультету здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ».
Після того, як ОСОБА_10 отримала вказаний запит під розпис, розписавшись в журналі реєстрації вихідних документів, декан ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні приймальної деканату факультету здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, продемонструвала їй аркуш паперу на якому рукописним текстом був виконаний запис у вигляді «200 + 200 ує», тим самим давши зрозуміти ОСОБА_10 , що за видачу вищевказаного запиту та за її сприяння у невідрахуванні ОСОБА_11 з безоплатної форми навчання вона повинна сплатити їй неправомірну вигоду в розмірі 400 доларів США з чим ОСОБА_10 погодилась.
Після цього, 06.07.2016, на підставі вказаного запиту, лікарсько-консультативною комісією Ужгородського міського центру первинної медико-санітарної допомоги, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 було видано довідку ЛКК від 06.07.2016 №95/4 про те, що в останнього діагноз - вроджений хоріоретиніт правого ока, складний міотичний астигматизм правого ока, розбіжна косоокість ОД, у зв`язку з чим комісією ЛКК йому рекомендовано надати академічну відпустку строком до 30.06.2017.
У подальшому, 08.07.2016, в період часу із 10.49 год. по 10.52 год. декан ОСОБА_7 , знаходячись по місцю роботи в деканаті факультету здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ», за адресою: м. Ужгород, вул. Митна, 29, одержавши від ОСОБА_10 вказану довідку ЛКК від 06.07.2016 №95/4, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди, запевнила останню в тому, що оформивши на підставі цієї довідки ЛКК академічну відпустку студент ОСОБА_11 в такий спосіб уникне відрахування з безоплатної форми навчання і, що на факультеті здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ» за ним буде зберігатися місце на безоплатній формі навчання.
При цьому, декан ОСОБА_7 , поставила ОСОБА_10 умову про те, що з академічної відпустки ОСОБА_11 обов`язково повинен вийти на навчання в лютому 2017 року, а не 30.06.2017, як вказано в довідці ЛКК, оскільки він зобов`язаний погасити заборгованості по вищевказаним навчальним дисциплінам, які він не здав під час цієї літньої заліково-екзаменаційної сесії.
Після цього, 08.07.2016 об 10.53 год., в ході вказаної зустрічі декан ОСОБА_7 , знаходячись в коридорі факультету здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ», діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали у її протиправному збагаченні, зобов`язала ОСОБА_10 звернутися до третьої особи - ОСОБА_13 , що обіймає посаду заступника декана факультету здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ», і яка не була обізнана із протиправними намірами ОСОБА_7 , з метою передачі їй грошових коштів, надавши ОСОБА_10 номер мобільного телефону ОСОБА_13 НОМЕР_1 для подальшого контакту з нею.
У такий спосіб ОСОБА_7 прикриваючи свою злочинну діяльність, з метою унеможливлення викриття її правоохоронними органами розробила схему передачі предмету неправомірної вигоди через третю особу, маючи намір в подальшому обернути на свою користь заздалегідь обумовлені з ОСОБА_10 грошові кошти.
Тим самим декан ОСОБА_7 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину пов`язаного із одержанням неправомірної вигоди від ОСОБА_10 до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 і полягали в наступному.
Так, 08.07.2016 близько 11.36 год. ОСОБА_10 , зустрівшись із ОСОБА_13 , із якою вони попередньо домовились по телефону про зустріч, і яка відбувалась неподалік будівлі Ужгородського національного університету, за адресою: м.Ужгород, вул.Університетська, 14, передала останній, яка не була обізнана із протиправними намірами ОСОБА_7 та її домовленостями з ОСОБА_10 , частину обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 5000 грн. для їх подальшої передачі декану ОСОБА_7 , однак зробити цього не змогла оскільки декан ОСОБА_7 була затримана працівниками УЗЕ в Закарпатській області біля будівлі факультету здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ», за адресою: м.Ужгород, вул.Митна, 29.
Орган досудового слідства в обвинувальному акті зазначає, що таким чином, декан факультету здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ» ОСОБА_7 вчинила закінчений замах на одержання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди в розмірі 5000 грн., за сприяння з використанням свого службового становища у видачі запиту на комісію ЛКК про стан здоров`я студента безоплатної форми навчання другого курсу факультету здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ» ОСОБА_11 , оформлення ним академічної відпустки та за невідрахування його з безоплатної форми навчання, у зв`язку із нездачею ним у травні-червні 2016 року літньої заліково-екзаменаційної сесії та кваліфікує її дії за ч.2 ст.15, ч.1 ст.368 КК України закінчений замах на одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища.
На даний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.368 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 12750 гривень з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на один рік.

Також в апеляційній скарзі прокурор просить допитати ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , дослідити протоколи за результатами НСРД відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , дослідити обставини, які характеризують ОСОБА_7 ..

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_7 , не дотримався вимог КПК України. Прокурор зазначає, що однією з підстав для суду першої інстанції , яка слугувала виправданню, згідно судового рішення, стало те, що покази особи яка повідомила про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 та інших свідків, які підтверджуються показами останньої, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 він оцінює критично та не бере їх до уваги через те, що це покази є показаннями з чужих слів. При цьому, суд у вироку поверхово аналізує досліджені у ході судового засідання докази. Жодних мотивів надання переваги показам ОСОБА_7 , свідків, які фактично є колегами останньої та ніби-то спростовують її вину перед іншими доказами, які стверджують її винність у вироку не наведено. Також прокурор зазначає, що суд першої інстанції в категоричній формі відкинув всі об`єктивні докази обвинувачення як недопустимі без будь-якого мотивування, вказавши лише те, що такі зібрані з порушенням вимог КПК України і в цей же час надав перевагу суб`єктивним показам ОСОБА_7 та свідків її колег.

Крім цього, сторона обвинувачення зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що ОСОБА_7 прикриваючи свою злочинну діяльність з метою унеможливлення викриття її правоохоронними органами розробила схему передачі предмету неправомірної вигоди через третю особу, маючи намір в подальшому обернути на свою користь заздалегідь обумовлені з ОСОБА_10 грошові кошти, однак дослідженими у судовому засіданні доказами її вину повністю підтверджено. Також прокурор зазначає, що суд у вироку необґрунтовано посилається на пояснення захисників як на докази та вважає, що суд першої інстанції вийшовши на тридцять хвилин швидше з нарадчої кімнати ніж було оголошено судом, а тому вважає це порушенням таємниці нарадчої кімнати.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Захисники та обвинувачена заперечили проти апеляційної скарги прокурора, вважають вирок законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, пояснення захисників та обвинуваченої, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що постановлений по справі вирок щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам зазначеної норми Закону.
Суд першої інстанції безпосередньо дослідив зібрані під час досудового слідства докази сторони обвинувачення та сторони захисту у їх сукупності, дав таким належну оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, та прийшов до вірного висновку про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.368 КК України.
Відповідно до вимог ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні, у першу чергу, підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.368 КК України наступає у разі доведеності в судовому засіданні дій обвинуваченої, як закінчений замах, направлений на прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 , за неправомірну вигоду в сумі 5000 гривень пообіцяла ОСОБА_10 видачу запиту на комісію ЛКК про стан здоров`я студента безоплатної форми навчання другого курсу факультету здоров`я людини ДВНЗ «УжНУ» ОСОБА_11 для оформлення ним академічної відпустки та за невідрахування його з безоплатної форми навчання, у зв`язку із нездачею ним у травні-червні 2016 року літньої заліково-екзаменаційної сесії.
Однак в судовому засіданні, як вірно встановлено судом першої інстанції, не доведено факту вчинення замаху ОСОБА_7 на отримання неправомірної вигоди для себе за обіцянку вчинити у інтересах ОСОБА_10 та її сина ОСОБА_11 певних дій з використанням свого службового становища.
Так, під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 судом першої інстанції ретельно досліджено докази в цьому кримінальному провадженні, зокрема покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , протокол огляду місця події від 08.07.2016 року, згідно якого в присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 проводився огляд ОСОБА_13 , а саме: огляд грошових купюр - 10 купюр по 500 грн. та огляд телефону ОСОБА_13 ; протокол огляду мобільного телефону від 08.07.2016 року в ході якого був оглянутий мобільний телефон ОСОБА_13 ; протокол прийняття грошових коштів від 08.07.2016 року, згідно якого старший оперуповноважений відділу УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕНП України майор поліції ОСОБА_15 , в присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 10000 грн; протокол ідентифікації (помічення) та вручення грошових коштів від 08.07.2016 року, згідно якого старший оперуповноважений відділу УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕНП України майор поліції ОСОБА_15 , в присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 вручив ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 10000 грн.; протокол вручення технічних засобів від 08.07.2016 року, згідно якого старший оперуповноважений відділу УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕНП України майор поліції ОСОБА_15 , в присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 в приміщенні будівлі УЗЕ в Закарпатській області о 10 год. 00 хв. вручив ОСОБА_10 спеціальний технічний засіб АВР-12; протокол обшуку від 09.07.2016 року, проведеного в період з 18 год. 35 хв. до 20 год. 25 хв. у присутності начальника юридичного відділу УжНУ ОСОБА_17 в кабінеті № 15 деканату факультету здоров"я людини ДВНЗ «УжНУ» в м. Ужгороді по вул. І. Франка, 1, в ході якого були виявлені та вилучені відомості обліку успішності від 14.06.2016 року, 18.06.2016 року, 30.05.2016 року, 25.05.2016 року, 24.05.2016 року, 23.05.2016 року, довідку ЛКК від 06.07.2016 року, запит від 05.07.2016 року, журнал реєстрації вихідної кореспонденції; протокол огляду від 11.07.2016 року, в ході якого старшим слідчим СВ прокуратури Закарпатської області радником юстиції ОСОБА_24 у приміщенні службового кабінету прокуратури Закарпатської області за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а; проведено огляд документів, вилучених під час обшуку в кабінеті № 15 деканату факультету здоров"я людини ДВНЗ «УжНУ»; посадові інструкції декана та заступника декана факультету здоров`я людини; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії, аудіо, відео контролю особи від 22.07.2016 року; докази, які містяться на картці пам`яті MIKRO SD8GB інв.№24т; постанова про розсекречення матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій від 25.07.2016 року.
На підставі досліджених доказів судом першої інстанції правильно встановлено те, що на пропозицію ОСОБА_10 віддячитися, ОСОБА_7 категорично відповіла, що їй нічого не потрібно. Зазначене вбачається, як із безпосередньої розмови ОСОБА_10 з ОСОБА_7 , так і з спілкування ОСОБА_10 з бувшим чоловіком ОСОБА_14 та оперативним працівником де ОСОБА_10 повторюючи свою розмову із ОСОБА_7 неодноразово зазначала, що ОСОБА_7 на усі її пропозиції віддячитися відповідала, що нічого їй не треба, а також не просила будь що передавати ОСОБА_13 .. А також те, що саме ОСОБА_10 наполягала на тому, щоб ОСОБА_13 особисто взяла в неї гроші, мотивуючи це наявністю в неї на утриманні малолітньої дитини та відсутністю часу особисто оплатити вартість вікон, хоча ОСОБА_25 пропонувала їй щоб вона самостійно оплатила вартість вікон, що ОСОБА_10 підтвердила в судовому засіданні в суді першої інстанції.
При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з критичною оцінкою показів ОСОБА_10 в частині намагання ОСОБА_7 за видачу запиту на комісію ЛКК, надання академічної відпустки її сину, отримати неправомірну вигоду в розмірі 400 доларів і написання на папері « НОМЕР_2 у.о.», та показань, що при виході з приймальної ОСОБА_7 сказала їй «захочете віддячитися, ОСОБА_26 завтра буде тут», оскільки вони суперечать обставинам кримінального провадження і повністю спростовуються, як показаннями самої ОСОБА_10 , яка у своїх показах зазначила, що не знає чи бачив ще хтось із присутніх в приймальні осіб, як ОСОБА_7 показувала їй папірець із цифрами 200+200 у.о.; думає, що ніхто з присутніх у приймальні не чув як ОСОБА_7 їй сказала що «захочете віддячитися ОСОБА_26 завтра буде тут», це було сказано дуже тихо; та будь-яких слів щодо вимагання хабара ОСОБА_7 їй не говорила, їй лише було показано листочок який вона сприйняла як вимагання, так і показаннями свідків ОСОБА_13 , яка зазначила, що ОСОБА_12 підготувала запит, ОСОБА_7 ще раз його перевірила та підписала, ОСОБА_12 поставила на вказаний документ печатку, зареєструвала такий у журналі видачі довідок та віддала ОСОБА_10 . ОСОБА_10 було повідомлено, що після отримання довідки необхідно буде написати заяву на академвідпустку, на що вона сказала, що якщо зробить довідку ЛКК то прийде завтра. ОСОБА_7 розпорядилася щоб вона ( ОСОБА_27 ) зайнялася питанням оформлення академвідпустки ОСОБА_11 , а саме прийняла у ОСОБА_10 заяву, та покази свідка ОСОБА_12 яка у своїх показах зазначила , що вона підготувала запит та віднесла його ОСОБА_7 на перевірку, ОСОБА_7 в кабінеті підписала запит та винесла його їй для того, щоб вона поставила печатку і зареєструвала його. ОСОБА_28 поставила на вказаний документ печатку, зареєструвала такий у журналі видачі довідок та віддала ОСОБА_10 під розпис. ОСОБА_10 було повідомлено, що після отримання довідки необхідно буде написати заяву на академвідпустку, на що вона сказала, що якщо зробить довідку ЛКК то прийде завтра та додала, що не чула щоб ОСОБА_7 вимагала від ОСОБА_10 гроші. Приймальна невеличка у той час у ній крім декана та ОСОБА_10 була вона і ОСОБА_13 , жодного листочка, який би показувала ОСОБА_7 . ОСОБА_10 не було, це маленький стіл і на ньому немає ніяких паперів, тому вона б побачила, якщо б щось на столі було, оскільки давала ОСОБА_10 розписатися у журналі видачі довідок.
Також суд першої інстанції виходячи з вимог ст.62 Конституції України та КПК України обґрунтовано відкинув як безпідставні покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , оскільки такі є показами з чужих слів.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що вирок суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи сторони обвинувачення не впливають на правомірність вироку та висновків суду не спростовують, а пред`явлене обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.368 КК України обґрунтовано визнано таким, що не було доведено в судовому засіданні.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
Отже, колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується із висновками суду першої інстанції щодо підстав виправдання ОСОБА_7 та не вважає за доцільне повторювати у своєму рішенні вже зазначені судом першої інстанції мотиви виправдання обвинуваченої.
Також, колегія суддів вважає неспроможними апеляційні доводи прокурора щодо порушення місцевим судом таємниці нарадчої кімнати, оскільки з матеріалів справи, а саме журналу судового засідання та звукозапису судового засідання вбачається, що у даній справі вирок був ухвалений у нарадчій кімнаті (ч.2 ст.371 КПК України) та був проголошений судом одразу ж після виходу з нарадчоі кімнати (ч.1 ст.376 КПК України),- таким чином будь-яких порушень таємниці нарадчої кімнати апеляційним судом не встановлено.
Крім того, за наслідками апеляційного перегляду встановлено, що під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції було досліджено всі представлені як органом обвинувачення так і захистом докази, яким відповідно до вимог ст.94 КПК України дана оцінка з точки зору належності, допустимості та достовірності, а тому доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду, є безпідставними.
Також доводи апеляційної скарги про необхідність повторного дослідження доказів, а саме виклику та повторного допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , повторного дослідження протоколів за результатами НСРД відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , повторного дослідження обставин, які характеризують ОСОБА_7 , колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з положень ст.404 КПК України, оскільки всі ці докази повно та без порушень досліджені судом першої інстанції. Повторне дослідження цих доказів має на меті не доведення певних обставин події кримінального правопорушення, а спростування висновків суду щодо їх оцінки, як неналежних та недопустимих.
Таким чином, з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, обговоривши наведені доводи, колегія суддів приходить до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону під час розгляду судом першої інстанції даного кримінального провадження, які тягнули б за собою скасування вироку, про що порушуються питання в апеляційній скарзі прокурора, не встановлено.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, такий слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: