ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №628/14/18 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/134/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.296 КК України
УХВАЛА
Іменем України

02 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22.11.2018 стосовно ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Куп`янськ Харківської області, громадянин України, не одружений, має малолітню дитину 2017р.н., не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-04.10.2011 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;
-02.08.2013 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, 24.01.2015 року на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.01.2015 року умовно-достроково звільнений на 3 місяці 5 діб,
засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України до двох років обмеження волі.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.
Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_7 30.11.2017 близько 15год. 40хв., перебуваючи на першому поверсі другого під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , діючи з умислом, спрямованим на вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи елементарними загальноприйнятими нормами поведінки людей в суспільстві, безпричинно, із хуліганських спонукань, проявляючи особливу зухвалість під надуманим приводом затіяв сварку з неповнолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої, реалізуючи свій злочинний умисел, кулаком правої руки наніс ОСОБА_8 удар в обличчя, після чого, незважаючи на зауваження присутньої під час скоєння злочину неповнолітньої ОСОБА_9 , намагався нанести ще декілька ударів, від яких потерпілий ухилився, після чого припинив свої злочинні дії та з місця скоєння злочину зник.
В апеляційній скарзі прокурор, з урахуванням змінених доводів своєї апеляційної скарги, не оскаржуючи встановлені фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок в частині призначеного покарання - змінити та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, визначених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. В решті вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22.11.2018 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України та призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією даної статті у виді штрафу. Апелянт вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки на думку апелянта, обвинувачений не порушував громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, а конфлікт стався суто з потерпілим.
В судове засідання обвинувачений вкотре не з`явився, розгляд справи неодноразово відкладався, привід від 22.12.2020 не виконано.
Захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, свою апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.
Прокурор, з даного приводу пояснив, що у зв`язку з тим, що сторона обвинувачення змінила свої доводи апеляційної скарги та в ній не погіршується становище обвинуваченого, вважав за можливе продовжити розгляд справи тез участі обвинуваченого та його захисника.
Колегія суддів, обговоривши з учасниками судового розгляду заявлене клопотання, ухвалила продовжити судовий розгляд справи по суті без участі обвинуваченого та його захисника, які були повідомлені належним чином.
Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема свідченнями потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , висновком судово-медичної експертизи №462-КП/17 від 01.12.2017.

З даних свідчень вбачається, що 30.11.2017 в денний час потерпілий ОСОБА_8 знаходився зі своєю знайомою ОСОБА_9 в під`їзді її будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Приблизно о 15.40год. вниз почали спускатися два молодих чоловіка. Один з них вийшов на двір, а другий підійшов до нього. Він був в стані алкогольного сп`яніння і почав пред`являти йому претензії з приводу порчі під`їзду написами на стінах. Потерпілий питався пояснити, що він на стінах не писав, але той молодий чоловік вдарив його по обличчю. Від удару він присів, ОСОБА_9 закричала, нападник намагався ще його вдарити, але в нього не вийшло і він вийшов з під`їзду. Згодом він взнав, що нападника зовуть ОСОБА_11 .
Показання неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , аналогічні поясненням потерпілого ОСОБА_8 .
Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене саме ч. 1 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, що виразилася у спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, а також про невідповідність висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду,відкидаються колегією суддів, оскільки судом першої інстанції ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України встановлені правильно, а фактичні обставини справи підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає таку позицію захисту, як спосіб уникнути відповідальності за вчинене та відхиляє апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 в частині невизнання вини за скоєний злочин передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.

Між тим, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора та звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, злочин, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, за який засуджено ОСОБА_7 вчинено ним 30.11.2017 року.

У зв`язку зі змінами в законодавстві, а саме набрання чинності Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», запроваджено інститут кримінальних проступків, в тому числі у сфері кримінальних правопорушень проти громадського порядку та моральності. Згаданим Законом, який набрав чинності 1 липня 2020 року, зокрема внесені зміни до санкції ч.1 ст.296 КК України, а саме замість максимального розміру найбільш суворого покарання у вигляді 3 років позбавленням волі передбачено покарання у виді 5 років обмеження волі. У зв`язку з чим вказане кримінальне правопорушення віднесено до кримінальних проступків.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути звільнена від покарання за вироком суду на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 296 КК України максимально можливе покарання передбачено у виді 5 років обмеження волі.

Отже, враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_7 злочину минуло більше ніж три роки, він підлягає звільненню від відбування покарання.

Вказані обставини відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України, з подальшим звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, ч. 5 ст. 74 КК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22.11.2018 в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.
На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, визначених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
В решті вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22.11.2018 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді