Справа № 216/6444/20
Провадження № 1-кп/216/547/21

ВИРОК
іменем України
24 лютого 2021 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, має професійно-технічну освіту, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, приймав участь в ООС, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 (поза штатом), у військовому званні «солдат», проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,-
учасники кримінального провадження
обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 на добровільній основі уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №261 від 20.08.2018 року, солдат ОСОБА_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 , для подальшого проходження військової служби, призначений на посаду водія-електрика групи регламенту та ремонту зенітного ракетного-артилерійського дивізіону, з 20.08.2018 року зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №339 від 22.10.2019 року солдат ОСОБА_3 , направлений до м. Хмельницький на 15 діб у другу частину щорічної основної відпустки за 2019 рік з 24.10.2019 року по 07.11.2019 року.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 20.08.2018 року ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
На початку листопада 2019 року, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, ОСОБА_3 вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог не з`являтися вчасно на службу без поважних причин.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 року та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до військової частини НОМЕР_1 та виконувати обов`язки військової служби, у визначений час 08.11.2019 року о 08 год. 00 хв. до вказаної військової частини не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
30.04.2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №60-РС солдату ОСОБА_3 призупинено військову службу.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, розкаявся та суду пояснив, що на добровільній основі уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.
08.11.2019 року не вийшов, після відпустки, на військову службу та залишився по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_2 де проводив догляд за своєю дружиною, яка в цей час захворіла, після видужання дружини в частину також не з`явився.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, не з`явився вчасно на службу без поважних причин, діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 407 ч. 4 КК України.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає, щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину.
Обтяжуючі покарання обставини судом встановлено не було.
Беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, на обліку лікаря нарколога чи психіатра не перебував та не перебуває, є одруженим та має на утриманні малолітню дитину. По місцю служби характеризується посередньо, являється учасником ООС та зважаючи на те, що судом встановленого сукупність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме: щире каяття та сприяння досудовому та судовому слідству. Суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 407 ч. 4 КК України із застосуванням ст. 75 КК України. На думку суду, такий вид покарання буде достатній, як кара для обвинуваченого та є необхідним для виправлення останнього.
На час судового розгляду запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався, прокурор клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу в суд не подавав, тому підстави для застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом одного року не вичинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в закону силу не обирати.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1