ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2561/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/577/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перевальськ, Перевальського району, Луганської області, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 19 липня 2021 року, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ відділу поліції №2 ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 України, за наступних обставин.

17 травня 2021 року ОСОБА_7 маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, діючи в порушення вимог статей 25, 26 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», з корисливих мотивів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, шляхом замовлення закладки від невстановлених досудовим розслідуванням осіб, незаконно придбав з метою подальшого збуту порошкоподібну речовину білого кольору.

Так, 17 травня 2021 року реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, знаходячись поруч з узбережжям річки Дніпро, навпроти будинку №1-Г по вул. Запорізькій в м. Запоріжжя, ОСОБА_7 зберігав у кишені власних шортів, порошкоподібні речовини, одна з яких:згідно висновку експерта: «Надана порошкоподібна речовина біло-жовтого кольору в середині полімерного пакету із застібкою Zip lock (з липкою стрічкою зеленого кольору) масою 0,63061 г містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP 1-феніл -2-піролідин 1-іл-пентан-1-он, маса якої склала 0,34509 г (в перерахунку на основу), х метою збуту, до моменту затримання працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, з метою збуту, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

17 травня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000348 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 7).

17 травня 2021 року о 17 год. 35 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 9-11).

18 травня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 38-40).

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_7 , наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та недоведеність прокурором та слідчим про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаного ризику.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.
В обґрунтування своєї скарги вказує, що існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що покарання за кримінальне правопорушення (злочин) у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України передбачає позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, а тому підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути застосоване до нього судом, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Зазначає, що існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 є родичем зі свідком ОСОБА_10 , який своїми показаннями підтверджує провину останнього, тому підозрюваний може впливати на свідка.
Звертає увагу на те, що існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 регулярно займається збутом наркотичних засобів, що свідчить про умисний вибір незаконного промислу в діях підозрюваного та можливість продовжувати аналогічні кримінальні правопорушення заради заробітку.
Крім того, прокурор вказує про те, що наразі є необхідність у проведенні подальших слідчих дій по даному кримінальному провадженню, тому вплив підозрюваного може зашкодити проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.
Зауважує, що інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного, зокрема, особисте зобов`язання, у зв`язку із тим, що вказаний запобіжний захід фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити підозрюваним дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України; особиста порука на адресу Відділу поліції №2 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_7 , оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що негативно характеризує його особистість; застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_7 або його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок при звернення слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу; домашній арешт у зв`язку з тим, що останній не має стійких соціальних зв`язків, утриманців, місця роботи, та за винайманим місцем мешкання його ніщо не затримує.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала подану нею апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Разом з тим зазначила, що доказів про порушення підозрюваним умов перебування під цілодобовим домашнім арештом у сторони обвинувачення немає.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що підозрюваний визнав провину, активно сприяє розслідуванню, умови застосування домашнього арешту не порушує.

У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, без надання доповнень.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Так, як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, але вірно зазначив про відсутність обставин, які б свідчили про неможливість запобігання вказаного ризику лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, проте, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий.

Доводи прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не має місця роботи, соціальних зв`язків та утриманців, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення та застосування відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.

Посилання прокурора в своїй апеляційній скарзі на відсутність письмових звернень осіб, які б поручились за ОСОБА_7 , що характеризує останнього з негативної сторони є неспроможними, оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться заяви ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про визнання їх поручителями підозрюваного (а.с. 65, 67).

Також колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги в частині посилання щодо тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, оскільки необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може обґрунтовуватись виключно тяжкістю злочину та суворістю передбаченого за нього покарання, оскільки тримання під вартою є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не покаранням за вчинений злочин.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики є мінімальними.

Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 р.).

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу процесуального прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 19 липня 2021 року, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 331/2561/21