№ 1-кп/756/91/21
В И Р О К
Іменем України

28 травня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 011293 від 08.11.2016 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянина України, з базовою середньою освітою, учениці 9 класу ЗНЗ №10 (відповідно до обвинувального акту), зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, до якої вироком
Подільського районного суду міста Києва від 15.07.2016 за ч. 2 ст. 185 КК України відповідно до ст.105 КК України було застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері до досягнення повноліття; відносно якої 07.09.2016 було направлено обвинувальний акт до Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника - ОСОБА_10 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
законного представника обвинуваченої - ОСОБА_11 ,
в с т а н о в и в :
08.11.2016 року приблизно о 02 год. 30 хв. ОСОБА_7 знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 , де зустріла свого знайомого ОСОБА_12 , після чого вони разом направилися до приміщення інтернет-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходилось за вищевказаною адресою. Зайшовши до приміщення кафе, вони підійшли до прилавку та замовили каву. На прилавку ОСОБА_7 помітила телефон марки «SAMSUNG S-6», що належав ОСОБА_13 та лежав без нагляду. В цей момент у неповнолітньої ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 переконавшись, що за її злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та діє вона таємно, не повідомляючи ОСОБА_12 про свій злочинний умисел, взяла з прилавку належний громадянці ОСОБА_13 мобільний телефон марки «SAMSUNG S-6», вартістю 4000 грн. 00 коп. та поклала його до правої кишені куртки, в яку була вдягнена.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , тримаючи при собі викрадений телефоном марки «SAMSUNG S-6», покинула приміщення інтернет- кафе «В мережі» та в подальшому повторно викраденим чужим майном розпорядилася на власний розсуд, заподіявшигромадянці ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 4000,00 грн.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні таємного викрадення чужого майна, повторно, за обставин, викладених вище, визнала, підтвердивши місце, час, спосіб та мету вчиненого нею кримінального правопорушення, розкаялась. Пояснила, що під час досудового слідства таємно викрадений нею телефон працівниками поліції було виявлено, вилучено та повернуто потерпілій ОСОБА_13 . При цьому ОСОБА_7 просила застосувати до неї положення п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» та, визнавши винною і призначивши покарання, звільнити її від відбування такого покарання, враховуючи те, що кримінальне правопорушення вона вчинила у неповнолітньому віці та до його вчинення вона не була судимою.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи обвинувачена та її законний представник правильно розуміють зміст тих обставин, які вони не оспорюють, чи є добровільною та істинною їх позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі недослідження судом обставин та доказів, які не оспорюються, сторони будуть позбавлені права в апеляційному порядку оскаржити обставини, які не оспорювалися та визнавалися під час судового розгляду в суді першої інстанції.
Суд вважає, що вина обвинуваченої доведена та її дії дійсно слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При цьому суд враховує і те, що на момент ухвалення даного вироку обвинувачена ОСОБА_7 за злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, обвинувальний акт про який було направлено 07.09.2016 до Подільського районного суду м. Києва, вже засуджена вироком цього суду від 31.08.2017 до чотирьох років позбавлення волі з випробування в порядку ст. 104 КК України з іспитовим строком на два роки. Тому кваліфікуюча ознака повторності при кваліфікації злочинних дій ОСОБА_7 , які мали місце 08.11.2016 року за викладених вище обставин, знайшла своє підтвердження.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке наразі відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а також відомості які характеризують особу, що інкримінований їй злочин вчинила у неповнолітньому віці, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно.
ОСОБА_7 перебувала на обліку служби у справах дітей Подільської районної в міста Києві державної адміністрації як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах.
ОСОБА_7 перебувала на профілактичному обліку у секторі ювенальної превенції відділу превенції Подільського УП ГУНП в м. Києві. Підставою постановки на облік був вирок Подільського районного суду м. Києва від 15.07.2016 відповідно до якого неповнолітню ОСОБА_7 на підставі ст. 105 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі та відносно неї застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_11 до досягнення повноліття.
ОСОБА_7 проживає з матір`ю у неповній сім`ї (батько помер), для обвинуваченої створені належні умови для її проживання, навчання та виховання. Згідно акту медичного огляду неповнолітня може перебувати в установах закритого типу, за даними об`єктивного огляду вона здорова.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття та вчинення злочину неповнолітньою особою.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання неповнолітній ОСОБА_7 суд, крім обставин, передбачених ст.ст. 65-67 КК України, враховує і умови її життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку, та інші особливості особи неповнолітньої.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, матеріальний та сімейний стан обвинуваченої, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції, передбаченої в ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши їй покарання у виді позбавлення волі на рівні найнижчої межі, передбаченої ст. 102 КК України для неповнолітніх, не знаходячи підстав для застосування ст.ст. 75, 104 КК України.
Призначивши неповнолітній обвинуваченій покарання, суд вважає за можливе звільнити її від відбування призначеного покарання, застосувавши до обвинуваченої пункт «а» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII, оскільки на момент вчинення злочину ОСОБА_7 була неповнолітньою. При цьому до переліку осіб, до яких амністія, передбачена вказаним вище законом, не застосовується, обвинувачена ОСОБА_7 не відноситься.
Клопотання обвинуваченої про застосування до неї амністії було підтримане її законним представником, захисником та прокурором.
Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Речові докази суду не надавалися та судом не досліджувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) місяців.
Відповідно до п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1