Справа № 577/4375/20
Провадження № 1-кп/577/155/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000888 від 15 вересня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначеного місця реєстрації, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, вдівець, непрацюючий, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий ,-

за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15.09.2020 року у вранішній час (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) по АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_7 разом зі знайомою ОСОБА_6 перебували у свого знайомого ОСОБА_8 та всі разом вживали алкогольні напої та відпочивали. Сп`янівши, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_6 пішли відпочивати до кімнати спальні вказаного будинку. ОСОБА_7 ліг відпочивати у кімнаті зали. Обвинувачений розуміючи, що його співмешканка ОСОБА_6 лягла відпочивати з ОСОБА_8 , почав її кликати до себе, але остання його вимоги ігнорувала та продовжувала перебувати у кімнаті із ОСОБА_8 . З даного приводу у ОСОБА_7 на ґрунті ревнощів виник злочинний намір направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 . З метою реалізації вказаного злочинного наміру обвинувачений підвівся з ліжка та пішов до кімнати кухні, де з шухляди кухонного гарнітуру взяв до правої руки кухонного ножа, та зайшов до кімнати спальні, де в той час на ліжку лежала ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 . ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний намір направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , тримаючи ніж у правій руці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, наніс останньому чотири удари лезом ножа в ділянку грудної клітини з пошкодженням верхньої долі лівої легені, передньої поверхні лівого шлуночка серця, передньої поверхні обох долей печінки, тобто у місце розташування життєво-важливих органів людини. Після цього ОСОБА_7 припинив наносити удари, впевнившись, що ОСОБА_8 від отриманих ударів ножем помер на місці.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 171 від 20.10.2020 року встановлено, що смерть потерпілого ОСОБА_8 наступила від колото-різаних проникаючих поранень грудної клітини з пошкодженням лівої легені, серця та печінки. Виявлені тілесні ушкодження виникли прижиттєво, не більше 30-40 хвилин до настання смерті. При дослідженні трупу виявлені слідуючи ушкодження: рана по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3-го міжребір`я з прониканням в ліву плевральну порожнину, рана по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6-го міжребір`я з прониканням в ліву плевральну порожнину, рана по білягрудинній лінії справа в ділянці 8-го міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії зліва в ділянці 3-го міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії справа в ділянці 8-го міжребір`я з прониканням в черевну порожнину, рана в міжреберному м`язі по середньо-ключічній лінії зліва в ділянці 6- го міжребір`я, рана лівої верхньої долі легені по передній поверхні, дефект стінки навколосерцевої сумки в ділянці лівого шлуночка в нижній третині, рана по передній поверхні лівого шлуночка в середній третині, рана по диафрагмальній поверхні печінки на межі 2-х доль в середній третині. Дані ушкодження виникли від дії предмету, який має гостро-ріжучі властивості, незадовго до настання смерті, мають прямий причинний зв`язок зі смертю та в своєму комплексі несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень потерпілому було здійснено нанесення удару в грудну клітину в ділянку 3-го міжребір`я по білягрудинній лінії зліва, нанесення удару в грудну клітину в ділянку 6-го міжребір`я по середньо-ключічній лінії зліва, нанесення удару в грудну клітину в ділянку 8-го міжребір`я по білягрудинній лінії справа, нанесення удару в грудну клітину в ділянку 4-го міжребір`я по передньо-паховій лінії справа. Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень потерпілому було здійснено нанесення двох ударів в ділянку грудної клітини зліва та двох ударів в ділянку грудної клітини справа.

Крім цього, 15.09.2020 року у вранішній час (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) по АДРЕСА_2 ОСОБА_7 перебуваючи у кімнаті спальні будинку, після умисного заподіяння смерті ОСОБА_8 , на ґрунті ревнощів вирішив умисно спричинити тілесні ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_6 . Обвинувачений реалізовуючи свій злочинний намір направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, дочекавшись доки ОСОБА_6 підніметься з ліжка на якому вона лежала з ОСОБА_8 та підійде до нього, тримаючи кухонний ніж у правій руці, умисно наніс один удар лезом вказаного ножа в ділянку правої молочної залози останньої. Після цього ОСОБА_7 припинив наносити удари, впевнившись, що він досяг поставленої мети.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 475 від 02.10.2020 року встановлено, що у ОСОБА_6 під час госпіталізації у відділення мали місце рана правої молочної залози, яка виникла від дії предмету з колючо-ріжучими властивостями, що підтверджується характером пошкодження. По ступеню тяжкості рана - так як для її загоєння необхідно час більше 6, але менше 21 дня, згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми протиправними діями, що виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, та умисному легкому тілесному ушкодженню, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.115 та ч. 2 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував заподіяння смерті ОСОБА_8 та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , але не погодився з кваліфікацією дій як умисне вбивство. В судовому засіданні обвинувачений неодноразово змінюючи покази пояснив, що 15.09.2020 року вранці прийшли з співмешканкою ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , який проживає по АДРЕСА_2 , де в цей час у нього знаходився його син ОСОБА_5 . Пояснив, що до цього дня він з ОСОБА_6 вже жили у ОСОБА_8 десь 3 дні та весь цей час вживали спиртні напої разом з ним та ОСОБА_6 . Так, 15.09.2020 року він разом з ОСОБА_6 , сходили в магазин купили закуску та випивку. Всі сиділи на кухні та вживали алкогольні напої, спілкувалися та відпочивали. Згодом, сп`янівши, він та ОСОБА_5 пішли відпочивати до великої кімнати та лягли на диван. При цьому ОСОБА_8 та ОСОБА_6 пішли відпочивати вдвох до спальні. Трохи згодом, ОСОБА_5 , заснув, а він покликав до себе співмешканку ОСОБА_6 , яка відпочивала з ОСОБА_8 , але вона не відповідала. Він пішов на кухню, проходячи повз спальні побачив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 лежать разом на дивані. Після чого в нього в очах потемніло та він не пам`ятає як все було. Потім він побачив перед собою ОСОБА_6 , яка сиділа на дивані, її великі очі та відкритий рот. Він її штовхнув і коли забирав від неї руку побачив у своїй руці ножа, а в ОСОБА_6 з правої сторони виступала кров. Кинув ножа, зрозумів, що щось треба робити, розвернувся і вирішив тікати з кімнати. Він злякався, зрозумів, що щось трапилося, але не розумів що. Пішов випити горілки «на точке» де продають самогон. Повертаючись назад до будинку побачив, що від`їжджає швидка допомога. До нього підбіг ОСОБА_5 і почав його бити, та кричати йому про те, що він зарізав його батька, питаючи його за що він його вбив. Тоді він зрозумів, що вбив батька ОСОБА_5 . Наміру вбивати у нього не було. На наступний день коли його привезли на слідчий експеримент до будинку, слідчий спитав у нього скільки він наніс ударів ножем, він відповів 3-4 удари. При яких обставинах він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 він не пам`ятає. Лише пам`ятає, що штовхнув її рукою, забираючи руку побачив в руці ножа. Щодо заявлених позовних вимог потерпілих не визнає.

Незважаючи на часткове визнання своєї провини, вина обвинуваченого доведена доказами зібраними у кримінальному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_6 під час допиту суду пояснила, що 15.09.2020 року вранці разом з ОСОБА_7 прийшли до ОСОБА_8 , який проживає по АДРЕСА_2 . Сходили з ОСОБА_7 до магазину, де купили продукти та літр горілки. До 15.09.2020 року вона декілька днів проживала у ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 напередодні приїхав з пасіки. Купивши їжу та спиртне вони вдома у ОСОБА_8 сиділи на кухні вживали спиртні напої, грали в карти, відпочивали. Їх було четверо. Вона, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та його син ОСОБА_5 . Пізніше всі пішли відпочивати. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 пішли до зали, а ОСОБА_8 в спальню. Потім її покликав ОСОБА_8 та попросив полежати поруч з ним на дивані. Вона погодилася. Вони лежали спілкувалися. Пізніше її почав кликати ОСОБА_7 . Вона сказала, що зараз прийде до нього. Після чого ОСОБА_7 пішов на кухню, взяв ніж та зайшов до кімнати та мовчки тримаючи ніж в правій руці наніс десь 3 удари ОСОБА_8 в ділянку грудної клітини. Вона перескочила через ОСОБА_8 за схопила ОСОБА_7 за зап`ястя і попросила віддати ніж, але він різко розвернувся та наніс їй удар ножем в праву молочну залозу. Після чого ОСОБА_7 їй віддав ніж та пішов на вулицю. Потім вона підійшла до ОСОБА_5 розбудила його, сказала щоб він телефонував до швидкої бо його батька зарізали. В цей час ОСОБА_8 ще був живий. Через декілька хвилин ОСОБА_8 почав хрипіти і помер. ОСОБА_9 викликав швидку та поліцію. Коли приїхала швидка вона пішла до швидкої допомоги. В цей час вона бачила як ОСОБА_10 бив ОСОБА_7 . Оскільки її забрала швидка допомога більше вона нічого не може сказати. Також показала, що до цього дня ОСОБА_7 вже спричиняв їй неодноразово тілесні ушкодження від яких вона лежала у лікарні. До поліції не зверталася. Просить заявлений позов залишити без розгляду. Щодо міри покарання покладається на суд.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 15.09.2020 року вранці до них з батьком ОСОБА_8 , де останній проживав по АДРЕСА_2 прийшли ОСОБА_7 разом зі знайомою ОСОБА_6 . Вони принесли закуску та горілки. Всі разом сиділи на кухні та вживали алкогольні напої, відпочивали. Пізніше всі розійшлися відпочивати. Він з ОСОБА_7 пішли до зали. Він заснув. Через деякий час його розбудила ОСОБА_6 , яка сказала, щоб він викликав швидку допомогу, оскільки його батька зарізали. Він зайшов до кімнати, де відпочивав його батько і побачив, що той помер. Він викликав поліцію та швидку. ОСОБА_7 в цей час в будинку не було. Коли він вийшов на вулицю і побачив ОСОБА_7 він накинувся на нього і почав його бити. Заявлений позов підтримує в повному обсязі. Щодо міри покарання просив призначити максимальне покарання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що проживає по АДРЕСА_3 через три будинки від загиблого ОСОБА_8 . Обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілу ОСОБА_6 бачила у ОСОБА_8 один раз взимку. Після того, як ОСОБА_8 розлучився зі своєю дружиною 5 років тому, він весь час вживав спиртні напої. Щодо події, яка сталася 15.09.2020 року вона нічого не знає. Була присутня при проведенні слідчого експерименту. Бачила, що в будинку вживали спиртні напої, на кухні стояли чарки. ОСОБА_6 забрала швидка допомога. ОСОБА_7 давав пояснення спокійно, не запинався.

Згідно протоколу огляду місця події від 15.09.2020 року та фототаблиць до нього, під час огляду місця події виявлено ніж виявлений у кімнаті спальні, труп ОСОБА_8 , футболка білого кольору чоловіча, чарки з кімнати кухні, ножиці з кімнати кухні, один кухонний ніж з кухні та чотири кухонні ножі з столу (т.1 а.с.91-114 ).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.09.2020 року, під час огляду місця події виявлено та вилучено светр бежевого кольору з коричневим кантом (т.1 а.с.131-132).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 171 від 16.09.2020 року на підставі даних судово-медичного дослідження трупа гр. ОСОБА_8 , 1973 року народження, з урахуванням відомих обставин випадку і даних додаткових методів дослідження, приходжу до наступних підсумків: смерть гр. ОСОБА_8 , 1973 року народження, наступила від проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки з пошкодженням верхньої долі легені, передньої поверхні лівого шлуночка серця, передньої поверхні обох долей печінки, а саме : рана по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, проникає в ліву плевральну порожнину, рана по середньо-ключичній лінії зліва ділянці 6го міжребір`я, проникає в ліву плевральну порожнину, рана по білягрудинній лінії справа в ділянці 8 міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії справа в ділянці 8го міжребір`я, проникає в черевну порожнину, рана в міжреберному м`язі по середньоключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, рана лівої верхньої долі легені по передній поверхні, дефект стінки навколосерцевої сумки в ділянці лівого шлуночка в нижній третині, рана по передній поверхні лівого шлуночка в нижній третині, рана по диафрагмальній поверхні печінки на межі 2х доль в середній третині, що підтверджується судово-медичними даними дослідження трупу. З моменту смерті до моменту розтину трупа в морзі пройшов час біля 24-28 годин, що підтверджується розвитком трупних явищ. При дослідженні трупу виявлені слідуючи ушкодження: рана по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, яка проникає в ліву плевральну порожнину, рана по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, яка проникає в ліву плевральну порожнину, рана по білягрудинній лінії справа в ділянці 8 міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії справа в ділянці 8го міжребір`я, яка проникає в черевну порожнину рана, в міжреберному м`язі по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, рана лівої верхньої долі легені по передній поверхні, дефект стінки навколосерцевої сумки в ділянці лівого шлуночка в нижній третині, рана по передній поверхні лівого шлуночка в нижній третині, рана по диафрагмальній поверхні печінки на межі 2х доль в середній третині. Дані ушкодження виникли від дії предмету, який має гостро-ріжучі властивості, незадовго до настання смерті, мають прямий причинний зв`язок зі смертю та в своєму комплексі несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Рана по передньо-пахвовій лінії справа в ділянці 4го міжребір`я виникла від дії предмету, який має гостро-ріжучі властивості, незадовго до настання смерті, несуть ознаки легких тілесних ушкоджень та не знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті. Згідно судово-токсикологічної експертизи крові виявлено етиловий спирт в концентрації 3,48%о, що згідно емпіричних схем оцінок психофізіологічних змін організму в залежності від концентрату етанолу в крові могло становити тяжку ступінь алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 137-146).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 469 від 18.09.2020 року у гр. ОСОБА_7 на час судово-медичного обстеження мали місце: відсутній 11 зуб 1/2 зліва на верхній щелепі, рана на слизовій оболонці верхньої губи зліва в ділянці 11 зуба на поверхні з білою плівкою, рана на нижній губі справа в ділянці ІV зуба, синець навколо лівого ока, садно в правій лобно-скроневій ділянці, крововилив в склеру лівого ока. Дані ушкодження виникли від дій тупих предметів, що підтверджується характером пошкодження. По часу спричинення дані ушкодження могли утворитися в час указаний потерпілим, що підтверджується станом ран, садна та кольором синця. По ступеню тяжкості дані ушкодження згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виходячи з наявності тілесних ушкоджень потерпілому було спричинено не менше 3х ударів. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитися як у вертикальному так і в горизонтальному або близькому до них положеннях. Дані ушкодження могли утворитися від дії тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, ноги взуті у взуття та інші предмети. Не виключено утворені садна правої лобно-скроневої ділянки при падінні потерпілого на площину (т. 1 а.с. 147-149 ).

З висновку судово-медичної експертизи № 171 від 21.09.2020 року вбачається, що смерть гр. ОСОБА_8 , 1973 року народження, наступила від проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки з пошкодженням верхньої долі лівої легені, передньої поверхні лівого шлуночка серця, передньої поверхні обох долей печінки, а саме: рана по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, проникає в ліву плевральну порожнину, рана по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, проникає в ліву плевральну порожнину, рана по білягрудинній лінії справа в ділянці 8 міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії справа в ділянці 8го міжребір`я, проникає в черевну порожнину, рана в міжреберному м`язі по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, рана лівої верхньої долі легені по передній поверхні, дефект стінки навколосерцевої сумки в ділянці лівого шлуночка в нижній третині, рана по передній поверхні лівого шлуночка в нижній третині, рана по диафрагмальній поверхні печінки на межі 2х доль в середній третині, що підтверджується судово-медичними даними дослідження трупу. З моменту смерті до моменту розтину трупа в морзі пройшов час біля 24-28 годин, що підтверджується розвитком трупних явищ. При дослідженні трупу виявлені слідуючи ушкодження: рана по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, яка проникає в ліву плевральну порожнину, рана по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, яка проникає в ліву плевральну порожнину, рана по білягрудинній лінії справа в ділянці 8 міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, рана в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії справа в ділянці 8го міжребір`я, яка проникає в черевну порожнину, рана в міжреберному м`язі по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, рана лівої верхньої долі легені по передній поверхні, дефект стінки навколосерцевої сумки в ділянці лівого шлуночка в нижній третині, рана по передній поверхні лівого шлуночка в нижній третині, рана по диафрагмальній поверхні печінки на межі 2х доль в середній третині. Дані ушкодження виникли від дії предмету, який має гостро-ріжучі властивості, незадовго до настання смерті, мають прямий причинний зв`язок зі смертю та в своєму комплексі несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть потерпілого наступила від колото-різаних проникаючих поранень грудної клітини з пошкодженням лівої легені, серця та печінки. Виявлені тілесні ушкодження виникли прижиттєво, не більше 30-40 хвилин до настання смерті, що підтверджується даними гістологічного дослідження. Не виключено, що він міг здійснювати активні дії, судово-медичних даних для визначення їх характеру, об`єму та тривалості відсутні. Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень потерпілому було здійснено нанесення удару в грудну клітину в ділянку 3го міжребір`я по білягрудинній лінії зліва, нанесення удару в грудну клітину в ділянку 6го міжребір`я по середньо-ключичній лінії зліва, нанесення удару в грудну клітину в ділянку 8 міжребір`я по білягрудинній лінії справа, нанесення удару в грудну клітину в ділянку 4го міжребір`я по передньо-пахвовій лінії справа. При судово-медичному дослідженні трупа було виявлено, що рановий канал по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3го міжребір`я, довжиною не менше 7см, ширина клинка на глибині занурення може становити близько 1см. Рановий канал по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, довжиною не менше 5см, ширина клинка на глибині занурення може становити близько 1см. Рановий канал по білягрудинній лінії справа в ділянці 8 міжребір`я, довжиною не менше 5см, ширина клинка на глибині занурення може становити близько 1см. Згідно заключення медико-криміналістичного дослідження: виявлено колото-різані рани, що могли утворитися внаслідок дії гострокінцевого, односторонньо-гострого предмета, із шириною поринутої частини близько 1,0 см (без урахування скорочувальних властивостей шкіри), що володіє колюче - ріжучими властивостями та має відносно гостре лезо та обух з помірно вираженими ребрами. Дія обуха відобразилася у нижньо-правих кінцях ушкоджень, дія леза - у краях та верхньо-лівих кінцях ушкоджень. Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень потерпілому було здійснено нанесення двох ударів в ділянку грудної клітини зліва та двох ударів в ділянку грудної клітки справа. Згідно судово-медичного дослідження трупу ранові канали проходять спереду-назад, зліва направо, зверху-вниз. Беручи до уваги огляд місця події та перегляду копії відеозапису слідчого експерименту, потерпілий в момент нанесення пошкоджень знаходився в горизонтальному чи близькому до нього положенні. Згідно заключення медико-криміналістичного дослідження: виявлено колото-різані рани, що могли утворитися внаслідок дії гострокінцевого, одностороннього-гострого предмета, із шириною поринутої частини близько 1,0 см (без урахування скорочувальних властивостей шкіри), що володіє колюче-ріжучими властивостями та має відносно гостре лезо та обух з помірно вираженими ребрами. Дія обуха відобразилася у нижньо-правих кінцях ушкоджень, дія леза - у краях та верхньо-лівих кінцях ушкоджень. Згідно судово-токсикологічної експертизи крові виявлено етиловий спирт в концентрації 3.48%о, що згідно емпіричних схем оцінок психофізіологічних змін організму в залежності від концентрації етанолу в крові могло становити тяжку ступінь алкогольного сп`яніння. Маловирогідно запобігання смерті потерпілого у разі надання йому невідкладної кваліфікованої медичної допомоги. Механізм спричинення тілесних пошкоджень продемонстрований гр. ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту може співпадати з тілесними ушкодженнями, а саме рани по білягрудинній лінії справа в ділянці 8 міжребір`я, рани в міжреберному м`язі по білягрудинній лінії справа в ділянці 8го міжребір`я, рани по діафрагмальній поверхні печінки на межі 2х доль в середній третині, яке було у потерпілого ОСОБА_8 на час дослідження. Інші тілесні ушкодження, а саме рана по передньо-пахвовій лінії справа в ділянці 4го міжребір`я, рана по білягрудинній лінії зліва, в ділянці 3-го міжребір`я, рана по середньо-ключичній лінії зліва в ділянці 6го міжребір`я, не було продемонстровано механізм їх виникнення гр. ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 150-163 ).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 475 від 06.10.2020 року в гр. ОСОБА_6 під час госпіталізації у відділення мали місце: рана правої молочної залози, синець верхньої губи зліва. Знаходилась на стац.лікуванні у КНП КМР КМЛ відділення 78 з 15.09.2020 року по 17.09.2020 року з діагнозом: ножове поранення половини грудної клітини з пораненням правої молочної залози непроникаюче у плевральну порожнину. В наданій медичній документації синець верхньої губи зліва вказаний лише при госпіталізації у лікарню без опису його належним чином та в подальшому не вказаного в щоденниках спостереження, тому не може об`єктивно розцінюватися як тілесне пошкодження. Рана правої молочної залози виникла від дії предмету з колюче-ріжучими властивостями, що підтверджується характером пошкодження. Час виникнення даної рани визначити не представляється можливим. Оскільки дане тілесне пошкодження в наданій медичній карті не описано належним чином. По ступеню тяжкості рана - так як для загоєння її необхідно час більше 6 але менше 21 дня, згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Наявність однієї ізольованої рани вказано на те, що було здійснено прикладання однократної дії травмуючого предмету. Рана правої молочної залози виникла від дії колюче-ріжучого предмету, у якого ширина клинка на глибині занурення може становити 1,5 см. Виходячи з даних медичної документації напрямок раневого каналу проходить спереду назад, зліва направо. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходитися у вертикальному або близькому до нього положеннях. Не виключено утворення даного тілесного пошкодження від дії колюче-ріжучого предмету, який описаний в наданій постанові. При хімічному дослідженні крові та сечі виявлено етиловий спирт в крові 0,9%о, в сечі 0,8%о, на що вказують дані медичної карти та згідно емпіричних схем оцінок психофізіологічних змін організму в залежності від концентрації еталону в крові може відповідати легкому алкогольному сп`янінню (т. 1 а.с.164-167 ).

Згідно протоколу слідчого експерименту від 02.11.2020 року потерпіла ОСОБА_6 вході слідчого експерименту продемонструвала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень з боку обвинуваченого ОСОБА_7 (т.1 а.с. 168-169).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 539 від 02.11.2020 року не виключено утворення тілесного пошкодження яке малося у гр. ОСОБА_6 під час госпіталізації у лікарню за обставин вказаних нею під час проведення слідчого експерименту (т. 1 а.с.171-173).

З висновку судово-медичної (імунологічної) експертизи № 962 від 23.09.2020 року вбачається, що кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. Він є видільником (Se) властивих йому групових антигенів А та Н, що встановлено дослідженням зразка його слини (т. 1 а.с.176-177 ).

Відповідно до висновку судово-медичної (імунологічної) експертизи № 976 від 25.09.2020 року кров із трупа ОСОБА_8 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. В об`єктах №№1,2 на шортах, що належали потерпілому ОСОБА_8 , наданих на дослідження, знайдено кров людини, виявлено антиген Н ізосерологічної системи крові АВ0, який, як основний, властивий групі крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, а як супутній - усім іншим групам крові. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів крові на речовому доказі та групову характеристику крові осіб, які проходять за ознаками кримінального правопорушення, можна сказати, що походження цієї крові можливе від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Даних за можливе походження цих слідів крові від підозрюваного ОСОБА_7 не одержано (т. 1 а.с.178-180).

З висновку судово-медичної (імунологічної) експертизи № 970 від 23.09.2020 року вбачається, що кров із трупа ОСОБА_8 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить щ групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. В об`єктах №№ 1,2 на фуфайці (футболці), вилученій 15.09.2020 року в ході огляду місця події з кімнати спальні будинку за адресою АДРЕСА_2 та наданій на дослідження, знайдено кров людини, виявлено антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВО, походження яких можливе від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, яким є потерпілий ОСОБА_8 . Даних за можливе походження цих слідів крові від підозрюваного ОСОБА_7 не одержано (т. 1 а.с. 181-183).

Відповідно до висновку судово-медичної (імунологічної) експертизи № 971 від 23.09.2020 року кров із трупа ОСОБА_8 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. В об`єкті №1 на кофті (в постанові вказаній слідчим як светр) підозрюваного ОСОБА_7 , наданій на дослідження, присутності крові встановлено. В об`єкті №2 на цій же кофті, знайдено кров людини, виявлено антигени В та Н ізосерологічної системи крові АВ0. В об`єкті №3 на цій же кофті знайдено кров людини, виявлено антигени А та Н ізосерологічної системи крові АВ0. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів крові на речовому доказі та групову характеристику крові осіб, які проходять за ознаками кримінального правопорушення, можна сказати, що: походження слідів крові, вказаних в п.3.4. можливе від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н. В цих слідах також не можна виключити домішки крові особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, яким є потерпілий ОСОБА_8 ; походження слідів крові, вказаних в п.3.5, можливе від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, у тому числі і від підозрюваного ОСОБА_7 . В цих слідах також не можна виключити домішки крові особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, яким є потерпілий ОСОБА_8 (т. 1 а.с.184-186 ).

З висновку судово-медичної (імунологічної) експертизи № 972 від 23.09.2020 року вбачається, що кров із трупа ОСОБА_8 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. В об`єкті №1 на фуфайці (футболці), яка належить підозрюваному ОСОБА_7 , наданій на дослідження, знайдено кров людини з домішкою поту, піт також виявлений у контрольному матеріалі до об`єкту. Реакцією-абсорбції-елюції в об`єкті №1 та у контрольному матеріалі до нього виявлено антигени А та Н ізосерологічної системи крові АВО, походження яких можливе від особи (осіб), яким вони притаманні, незалежно від категорії видільництва. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів крові та поту на речовому доказі та групову характеристику крові осіб, які проходять за ознаками кримінального правопорушення, можна сказати, що походження антигенів А та Н в цих слідах можливе як за рахунок крові так і поту особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н, у тому числі і від підозрюваного ОСОБА_7 . В цих слідах також не виключається домішка як крові так і поту особи ( осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, яким є потерпілий ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 187-189 ).

Згідно до висновку судово-медичної (імунологічної) експертизи № 973 від 23.09.2020 року в об`єкті №1 на спортивних штанах, які належать підозрюваному ОСОБА_7 , наданих на дослідження, присутності крові не встановлено (а.с. 190-191).

Відповідно до висновку судово-медичної (імунологічної) експертизи № 974 від 23.09.2020 року кров із трупа ОСОБА_8 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта №967 від 25.09.2020 року). Він відноситься до категорії невидільників (se), що встановлено дослідженням зразка його жовчі. (Висновок експерта №968 від 25.09.2020 року). Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. Він є видільником (Se) властивих йому групових антигенів А та Н, що встановлено дослідженням зразка його слини. (Висновок експерта №962 від 29.09.2020 року). В об`єктах №№1-4 на чотирьох скляних чарках, вилучених з кухонного столу будинку за адресою: АДРЕСА_2 та наданих на дослідження, знайдено піт без домішки крові. Реакцією абсорбції-елюції виявлено антигени А, В та Н ізосерологічної системи крові АВ0, походження яких можливе від особи (осіб), яким вони притаманні, незалежно від категорії видільництва. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів поту на речових доказах, групову характеристику крові та категорію видільництва осіб, які проходять за ознаками кримінального правопорушення, можна сказати, що в даних слідах можлива домішка поту як від потерпілого ОСОБА_8 , так і від підозрюваного ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 192-194).

З висновку судово-медичної (цитологічної) експертизи № 290 від 23.09.2020 року вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_8 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 967 від 25.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експерти). Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 962 від 29.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експерти). При судово-цитологічному дослідженні ножиць, запакованих до пакету №4, на їх ріжучій поверхні (об.№ 1) виявлена кров людини. Статева належність крові не встановлена в зв`язку з непридатністю клітинних елементів крові, необхідних для даного виду дослідження. Ядерні епітеліальні клітини не виявлені. При визначенні групової належності крові в об. №1 виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО. Отже: враховуючи отримані результати досліджень, групові характеристики осіб, які проходять по кримінальному провадженню приходжу до висновку, що походження крові на клинку ножа можливо від особи (осіб) любої статі, організму якої (яких) притаманні антигени В та Н. У разі присутності крові від однієї особи можливо її походження від особи любої статі з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0 та виключається від ОСОБА_8 чи ОСОБА_7 . У разі присутності крові від двох та більше осіб, різногрупних за системою АВО, можливо змішування крові ОСОБА_8 та особи любої статі, організму якої притаманний антиген В. Присутності крові ОСОБА_7 в даному випадку не виявлено. На ручках ножиць (об.№2) кров та епітеліальні ядерні клітини не знайдені (т. 1 а.с. 195-198).

Згідно до висновку судово-медичної (цитологічної) експертизи № 291 від 23.09.2020 року кров потерпілого ОСОБА_8 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 967 від 25.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта №962 від 29.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). При судово-цитологічному дослідженні ножа, запакованого до пакету №1, на його клинку (об.№ 1) виявлена кров людини. Статева належність крові не встановлена в зв`язку з непридатністю клітинних елементів крові, необхідних для даного виду дослідження. Ядерні епітеліальні клітини не виявлені. При визначенні групової належності крові в об. №1 виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО. Отже: враховуючи отримані результати досліджень, групові характеристики осіб, які проходять по кримінальному провадженню приходжу до висновку, що походження крові на клинку ножа можливо від особи (осіб) любої статі, організму якої (яких) притаманні антигени В та Н. У разі присутності крові від однієї особи можливо її походження від особи любої статі з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0 та виключається від ОСОБА_8 чи ОСОБА_7 . У разі присутності крові від двох та більше осіб, різногрупних за системою АВО, можливо змішування крові ОСОБА_8 та особи любої статі, організму якої притаманний антиген В. Присутності крові ОСОБА_7 в даному випадку не виявлено. На руків`ї ножа (об№2) кров та епітеліальніядерні клітини не знайдені (т. 1 а.с.199-201).

Відповідно до висновку судово-медичної (цитологічної) експертизи № 287 від 23.09.2020 року кров потерпілого ОСОБА_8 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 967 від 25.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта №962 від 29.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_8 (об. №№1,2) виявлена кров людини. Статева належність крові не встановлена в зв`язку з відсутністю в препаратах клітинних елементів крові, необхідних для даного виду дослідження. Ядерні епітеліальні клітини не виявлені. При визначенні групової належності крові в об. №№1,2 виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО. Отже: враховуючи отримані результати досліджень, групові характеристики осіб, які проходять по кримінальному провадженню приходжу до висновку, що походження крові в піднігтьових пластин рук ОСОБА_8 можливо від особи (осіб) любої статі, організму якої (яких) притаманні антигени В та Н. У разі присутності крові від однієї особи можливо її походження від особи любої статі з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0 та виключається від ОСОБА_8 чи ОСОБА_7 . У разі присутності крові від двох та більше осіб, різногрупних за системою АВО, можливо змішування крові ОСОБА_8 та особи любої статі, в організмі якої міститься антиген В. Присутності крові ОСОБА_7 в даному випадку не виявлено (т.1 а.с.209-212 ).

З висновку судово-медичної (цитологічної) експертизи № 285 від 23.09.2020 року вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_8 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 967 від 25.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта №962 від 29.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). При судово-цитологічному дослідженні змивів з обох рук ОСОБА_8 (об. №№1,2) виявлена кров людини. Статева належність крові не встановлена в зв`язку з непридатністю клітинних елементів крові, необхідних для даного виду дослідження. Ядерні епітеліальні клітини не виявлені. При визначенні групової належності крові в об. №№1,2 виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО. Отже: враховуючи отримані результати досліджень, групові характеристики осіб, які проходять по кримінальному провадженню приходжу до висновку, що походження крові в змивах рук ОСОБА_8 можливо від особи (осіб) любої статі, організму якої (яких) притаманні антигени В та Н. У разі присутності крові від однієї особи можливо її походження від особи любої статі з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0 та виключається від ОСОБА_8 чи ОСОБА_7 . У разі присутності крові від двох та більше осіб, різногрупних за системою АВО, можливо змішування крові ОСОБА_8 та особи любої статі, в організмі якої міститься антиген В. Присутності крові ОСОБА_7 в даному випадку не виявлено (т. 1 а.с.213-215).

Згідно висновку судово-медичної (цитологічної) експертизи № 286 від 23.09.2020 року кров потерпілого ОСОБА_8 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта № 967 від 25.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0. (Висновок експерта №962 від 29.09.2020 року експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи). При судово-цитологічному дослідженні змивів з обох рук ОСОБА_7 (об. №№1,2) виявлена кров людини. Статева належність крові не встановлена в зв`язку з відсутністю в препаратах клітинних елементів крові, необхідних для даного виду дослідження. Ядерні епітеліальні клітини не виявлені. При визначенні групової належності крові в об. №№1,2 виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Отже: враховуючи отримані результати досліджень, групові характеристики осіб, які проходять по кримінальному провадженню приходжу до висновку, що походження крові в змивах рук ОСОБА_7 можливо від особи любої статі, організму якої притаманні антиген Н, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_8 . Присутності крові ОСОБА_7 в даних об`єктах не виявлено (т. 1 а.с. 216-218).

Відповідно до висновку судово-медичної (криміналістичної) експертизи № 196 від 28.09.2020 року у верхньому та середньому відділах передньої поверхні фуфайки справа, вилученої з трупу ОСОБА_8 виявлено чотири колото-різаних пошкоджень, які утворилися від дії плоского колюче-ріжучого знаряддя, яке має відносно гостру різальну кромку лезо, дія якого відобразилася в краях та верхньо-лівих кінцях пошкоджень. Ознаки дії обуха в нижньо-правих кінцях пошкоджень неінформативні, в результаті сповзання ниток крайових і кінцевих петель в просвіт отворів. Виявлені пошкодження на фуфайці малоінформативні і для ідентифікації травмуючого знаряддя за груповими ознаками не придатно. Не виключена можливість, що колото-різані пошкодження утворилися від дії одного знаряддя (т. 1 а.с. 219-223 ).

Згідно висновку судово-медичної (криміналістичної) експертизи № 197 від 28.09.2020 року на клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітини зліва від трупу ОСОБА_8 виявлено дві колото-різані рани, що могли утворитися внаслідок дії гострокінцевого, односторонньо-гострого предмета, із шириною поринутої частини близько 1,0 см (без урахування скорочувальних властивостей шкіри), що володіє колюче-ріжучими властивостями та має відносно гостре лезо та обух з помірно вираженими ребрами. Дія обуха відобразилася у нижньо-правих кінцях ушкоджень, дія леза у краях на верхньо-лівих кінцях ушкоджень. На представленому на експертизу клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітини зліва виявлено фонове забруднення слідами заліза. Виявлені ушкодження на представленому на експертизу клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітини зліва могли бути спричинені клинком ножа наданого на експертизу, або іншим клинком з аналогічними конструктивними особливостями, ступенем гостроти леза, кінця (вістря), властивостями обушка (т.1 а.с.224-227).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 272 від 02.11.2020 року під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 не перебував в стані фізіологічного афекту, відчував негативно забарвлене емоційне переживання образи та злості, яке не досягло афективної глибини та суттєво не вплинуло на його свідомість та поведінку (т.1 а.с.229-234).

Вказані висновки експертів, суд вважає достовірним і такими, що не викликають сумнівів у своїй правильності, науковій обґрунтованості, повноті та всебічності дослідження і такими, що об`єктивно узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження. При цьому суд виходить з критеріїв, визначених ст. ст. 94, 101 -102 КПК України.

Зі змісту переглянутого у судовому засіданні відеозапису проведення слідчого експерименту, з підозрюваним, який проведений 16.09.2020 року об 11 год. 15 хв. в приміщенні будинку АДРЕСА_4 , з участю підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_4 , вбачається, що ОСОБА_7 добровільно детально розповів та показав як наносив удари ножем потерпілому ОСОБА_8 в ділянку грудної клітки, та потерпілій ОСОБА_6 визнаючи що робив це умисно.

Зі змісту переглянутого у судовому засіданні відеозапису проведення слідчого експерименту, зі свідком ОСОБА_6 , який проведений 16.09.2020 року о 12 год. 10 хв., вбачається, що ОСОБА_7 наніс правою рукою три удари ножем в ділянку грудної клітини ОСОБА_8 , від яких останній помер, а потім їй в праву молочну залозу.

Зі змісту переглянутого у судовому засіданні відеозапису проведення протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_7 від 15.09.2020 року вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 повністю визнає, що внаслідок його умисних дій було заподіяно смерть ОСОБА_8 .

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дії.

Згідно з частиною другою статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

Таким чином, у сукупності отриманих та проаналізованих доказів, суд приходить до висновку, що саме умисними діями ОСОБА_7 під час перебування його в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті виниклої ревнощі, які виразилися в нанесенні ударів ножем в життєві важливі органи потерпілого ОСОБА_8 доводять повністю, поза розумним сумнівом, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України .

При прийнятті даного рішення суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011, відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 р. у справі «Кобець проти України»). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 р. у справі «Веренцов проти України»).

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд керувався стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, що передбачають: «2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… 4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Крім того, суд враховує, що під час проведення слідчого експерименту, ОСОБА_7 детально та добровільно пояснював і показував, що ножем наносив удари потерпілому в ділянку грудної клітини. Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 17 березня 2021 року у справі № 761/10306/15-к той факт, що в судовому засіданні обвинувачений змінив свої покази не є підставою для визнання протоколу слідчого експерименту недійсним.

Твердження обвинуваченого про те, що під час вчинення злочину він не думав про наслідки та не бажав їх настання, суд розцінює як спосіб захисту, оскільки згідно висновку судово-психіатричного експерта №272 від 02.11.2020 року, під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 не перебував в стані фізіологічного афекту, відчував негативно забарвлене емоційне переживання образи та злості, яке не досягло афективної глибини та суттєво не вплинуло на його свідомість та поведінку.

Про наявність у ОСОБА_7 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_8 , свідчить характер тілесних ушкоджень та їх локалізація, а саме чотири удари лезом ножа в ділянку грудної клітини з пошкодженням верхньої долі лівої легені, передньої поверхні лівого шлуночка серця, передньої поверхні обох долей печінки, тобто у місце розташування життєво-важливих органів людини, знаряддя злочину у життєво важливий орган серце, печінку, легені. Таким чином, періодично та цілеспрямовано, наносячи удари ножем у життєво-важливий орган людини - серце, обвинувачений діяв умисно, бажаючи настання наслідків у виді смерті потерпілого Як встановлено судом мотивом злочину сталі ревнощі, які були викликана тим, що ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 лежали на ліжку.

Також суд приймає до уваги поведінку обвинуваченого після нанесення потерпілому 4 ударів ножем, та потерпілій ОСОБА_6 , а саме обвинувачений не намагався викликати швидку медичну допомогу чи повідомити поліцію, а натомість залишив будинок потерпілого, пішов та вживав ще спиртне. Та обставина, що пізніше після вчинення злочину, обвинувачений повернувся до місця проживання потерпілого щоб подивитися та перевірити стан ОСОБА_8 , не впливає на кваліфікацію злочину й не виключає притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності саме за протиправне позбавлення життя іншої людини.

Посилання захисника на те, що огляд місця події був проведений з порушенням вимог процесуального закону без дозволу власника майна, а відтак протокол цієї слідчої дії є недопустимим доказом, не ґрунтується на законі. При перевірці даного доводу суд враховує практику, яка висловлена, зокрема, в постанові Верховного Суду (провадження № 51-230 км 18), де наголошено, що огляд місця події слід відрізняти від такої слідчої дії, як обшук.

Огляд місця події це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Судом було встановлено, що підставою для проведення огляду місця події (житла) стало повідомлення про смерть ОСОБА_8 . З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд житлового будинку, в процесі якого виявлено труп потерпілого з ознаками насильницької смерті. Місце виявлення трупа завжди вважається місцем події незалежно від того, де настала смерть певної людини. Огляд здійснювався на підставі дозволу наданого ОСОБА_12 , яка зареєстрована за даною адресою і є донькою власника будинку ОСОБА_13 . На час проведення огляду місця події власниця майна ОСОБА_13 перебувала за кордоном і довірила доньці розпоряджатися її майном. Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та за згодою ОСОБА_12 , що не свідчить про порушення вимог процесуального закону.

За тих самих обставин безпідставним є посилання захисту на неналежність та недопустимість протоколу слідчого експерименту, з підозрюваним, який проведений 16.09.2020 року.

Аналіз вищевказаних доказів кожного окремо та в їх сукупності дозволяє прийти до висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суттєвих суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового слідства.

Переходячи до вибрання міри покарання, суд враховує суспільну небезпеку здійсненого кримінального правопорушення, його характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, а також зміну поведінки та ставлення до скоєного під час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_7 .

У відповідності до ст.ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (зі змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, Протоколом № 14 від 13 травня 2004 року) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частина 2 ст. 6 даної Конвенції вказує, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я людини» від 07 лютого 2003 року однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції ( 254к/96-ВР ) права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально - процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів. У справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди.

Також при призначенні покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року та враховує суспільну небезпеку здійсненого кримінального правопорушення, його характер та ступінь, а також обставини його вчинення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує те, що він вчинив кримінальне правопорушення вперше, вину визнав частково, є особою без постійного місця мешкання, за місцем проживання характеризується негативно, перебуває в наркологічному кабінеті поліклініки для обслуговування дорослого населення КЗ Конотопська ЦРЛ ім. ак. М. Давидова на обліку з 23.03.2001 року з діагнозом хронічний алкоголізм, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

З урахуванням досліджених в судових засіданнях доказів та обставин кримінального провадження, суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, одне з яких є посягання на найцінніше людське життя.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Із врахуванням наведеного, того, що ОСОБА_7 вчинив кілька кримінальних правопорушень, то остаточне покарання за ними йому слід призначити згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Вказаний вид покарання, за глибоким переконанням суду є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 та відповідатиме цілям покарання.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ст. 22 ЦК України, особі, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно положень ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зважаючи, що протиправні злочинні дії обвинуваченого призвели до душевних страждань потерпілих у зв`язку із смертю особи, то в розумінні приписів ст. 23 ЦК України, це є для них моральною шкодою.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також закріплено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку.

Заявлений у справі цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 20000 грн. та 5000 грн. моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Суд виходить з того, що завданим злочином потерпілому безсумнівно завдано моральної шкоди яка полягає у стражданнях у зв`язку з загибеллю батька, тому суд вважає відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_5 підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо посилання захисту на ту обставину, що в заявленому позові містяться вимоги за вчинення іншого злочину, а тому він не підлягає задоволенню суд не приймає до уваги, оскільки розцінює вказану обставину як помилковість зазначених підстав, а загибель батька, є безумовною обставиною заподіяння моральної шкоди потерпілому.

Щодо стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 20000 грн., на підставі ст.ст. 22, 1166, 1177 ЦК України, така не підлягає стягненню, оскільки вона не обґрунтована і потерпілим не надано суду жодного підтвердження щодо заподіяння йому матеріальних збитків.

Заявлений у справі цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 20000 грн. підлягає залишенню без розгляду, оскільки остання під час розгляду справи просила її позов залишити без розгляду.

Речові докази визначити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 174 КПК України, арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області 17 вересня 2020 року слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання 11 (одинадцять) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, обраний стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 15 вересня 2020 року. За правилами, передбаченими ст. 72 ч. 5 КК України, зарахувати в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 15 вересня 2020 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку, що один такий день відповідає одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину. В іншій частині позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Речові докази по справі - кухонний ніж із нашаруванням речовини бурого кольору зовні схожою на кров; футболку білого кольору (у пошкодженому стані) з нашаруванням речовини бурого кольору; чотири скляні чарки; ножиці з нашаруванням речовини бурого кольору; кухонний ніж з дерев`яною ручкою та чотири кухонні ножа, футболку з наскрізними ножовими порізами та нашаруваннями речовини бурого кольору та бриджі з нашаруванням речовини бурого кольору, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Конотопського РВП ГУНП в Сумській області повернути потерпілому ОСОБА_5 . Футболку, светр та спортивні штани з каплями засохлої речовини бурого кольору, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Конотопського ВП ГУНП в Сумській області повернути ОСОБА_7 , знявши з них арешт накладений ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області 17 вересня 2020 року. Светр бежевого кольору з коричневим кантом в`язаного типу, що зберігається в камері зберігання речових доказів Конотопського ВП ГУНП в Сумській області повернути ОСОБА_6 , знявши з нього арешт накладений ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області 22 вересня 2020 року. (т.1 а.с.125,126-127).

Вирок може бути оскаржений в Сумський апеляційний суд через Конотопський міськрайсуд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального правопорушення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, іншим учасникам судового провадження, та які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1