ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/3723/18
Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11- кп/819/334/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.187, ч.3 ст.185,
ч.2 ст.185, ч.1 ст.152 КК України
В И Р О К
іменем України

27 квітня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000129 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 січня 2021 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, фактично проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 ,раніше неодноразово судимого, востаннє: 07.04.2017 вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, 13.10.2017р. звільненого по відбуттю строку покарання,
засуджено:
за ч.3 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі;
за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
за ч.1 ст.152 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Міра запобіжного заходу тримання під вартою з 04.09.2018 року.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 08 січня 2018 року близько 02.00 години, знаходячись у с. Кізомис Білозерського району Херсонської області, переслідуючи прямий корисливий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, умисно, таємно для оточуючих, повторно, через паркан проник на огороджену територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки викрав наступне майно: 4 штуки однотипним сталевих труби гарячої оцинковки, діаметром 80х80 мм, товщиною стінки2 мм, довжиною 3,5 м, загальною вартістю 1589,49 грн.; 20 м електричного мідного кабелю марки ВВГ нг 3х2,5 мм, вартістю 381 гривень, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 1970,49 грн.

Крім того, він же, 21 лютого 2018 року близько 02.00 години, знаходячись у с. Кізомис Білозерського району Херсонської області, переслідуючи прямий корисливий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, умисно, таємно для оточуючих, повторно, з автомобіля «Рено Преміум», який був припаркований на вулиці Шевченко поблизу будинку № 156 викрав акумулятор «Bosch» моделі «180-6СТ» вартістю 4426,63 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.

Він же, 28 лютого 2018 року близько 02.00 години, знаходячись у с. Кізомис Білозерського району Херсонської області, переслідуючи прямий корисливий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, умисно, таємно для оточуючих, повторно, шляхом пошкодження вхідних дверей проник до приміщення гаражу, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки викрав алюмінієву трубу діаметром 200 мм, товщиною стінки 5 мм, довжиною 5 м, вартістю 4169,62 грн.; після чого шляхом віджиму вікна проник до приміщення житлового будинку вказаного домоволодіння, звідки викрав наступне майно: дві алюмінієвих сковорідки кожна з кришкою, загальною вартістю 205,73 грн.; три алюмінієвих каструлі, об`ємом по 3 л кожна, з кришками, загальною вартістю 318,23 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 7195,56 грн.

Крім того, він же 19 березня 2018 року близько 02.00 години, знаходячись у с. Кізомис Білозерського району Херсонської області, переслідуючи прямий корисливий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, умисно, таємно для оточуючих, повторно, з території домоволодіння АДРЕСА_4 викрав наступне майно:4 сталеві борти висотою 0,5 м, товщиною металу 4 мм, довжиною по 3 м кожний, загальною вартістю 1153,37 грн.; 3 сталевих труби довжиною 4 м, діаметром 100 мм, товщиною металу 10 мм, загальною вартістю 2039,18 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальних збитків на загальну суму 3192,55 грн.

Він же, 20 березня 2018 року близько 02.00 години, знаходячись у с. Кізомис Білозерського району Херсонської області, переслідуючи прямий корисливий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, умисно, таємно для оточуючих, повторно, з території домоволодіння АДРЕСА_4 викрав наступне майно: 10 сталевих труб довжиною 1,8 м, діаметром 80 мм, товщиною металу 2 мм, загальною вартістю 1588,24 грн.; 10 сталевих труб довжиною 3,5 м, діаметром 10 мм, товщиною металу 10 мм, загальною вартістю 394,61 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальних збитків на загальну суму 1982,85 грн.

Крім того, він же, 15 травня 2018 року близько 01.00 години, знаходячись у с. Кізомис Білозерського району Херсонської області, переслідуючи прямий корисливий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, умисно, таємно для оточуючих, повторно, з території домоволодіння АДРЕСА_5 викрав 25 м поливного шлангу вартістю 658,47 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальних збитків на вказану суму.

Він же, 15 травня 2018 року близько 03.30 години, знаходячись у с. Кізомис Білозерського району Херсонської області, переслідуючи прямий корисливий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, умисно, таємно для оточуючих, повторно, з вишки базової станції оператора ПрАТ «ВФ Україна» по вул. Касперівській викрав 45 м кабелю живлення моделі «12АWG» вартістю 1194 гривні та 50 метрів кабелю живлення моделі «6АWG» вартістю 3716,19 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій особі ПрАТ «ВФ Україна» матеріальних збитків на загальну суму 4910,69 грн.

Крім того, він же 03 вересня 2018 року близько 23.30 години, знаходячись у с. Кізомис Білозерського району Херсонської області, керуючись умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном шляхом вчинення розбійного нападу, з корисливих мотивів, через вікно проник у приміщення будинку АДРЕСА_6 , вчинив напад на потерпілу ОСОБА_14 , поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яке виразилося у приставлянні ножа до шиї останньої, під час якого заволодів її майном: мобільним телефоном «Fly EZZy 6» вартістю 375 гривень; жіночою сумочкою, в якій знаходився гаманець, які не представляють для потерпілої особливої цінності, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальних збитків на суму 375 гривень.

Він же, 03 вересня 2018 року близько 23.30 години, знаходячись у с. Кізомис Білозерського району Херсонської області, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, знаходячись в будинку АДРЕСА_6 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства, яке виразилося у приставлянні ножа до шиї потерпілої ОСОБА_14 , а також із застосуванням фізичного насильства, яке виразилося у нанесенні останній одного удару кулаком в щелепу та одного удару ногою по тулубу, з метою подолання її опору, після чого, подолавши опір потерпілої, зґвалтував її, тобто вступив з потерпілою в статеві зносини природнім способом проти її волі.

У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів зазначає, що відповідно до пояснень потерпілого ОСОБА_9 , він виявив крадіжку майна 05.01.2018 року, однак органом досудового розслідування по епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 датою вчинення злочину вказано 08.01.2018 року. Показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не доводять конкретні обставини справи, вони лише бачили ОСОБА_8 на подвір`ї домоволодіння, де він знімав якісь металеві вироби. Також ОСОБА_16 пояснив, що бачив обвинуваченого у січні 2018 року, який ніс акумулятор розміром 40 см, що за розміром менший, ніж той, що був викрадений з автомобіля Рено. Крім того, ця крадіжка була вчинена в кінці лютого 2018 року, а ОСОБА_17 повідомив, що бачив ОСОБА_8 під час того, як той викрадав труби 28.02.2018 року. Наступний раз бачив ОСОБА_8 через 20 днів, коли той забирав труби з подвір`я, тоді як стороною обвинувачення він повинен був підтвердити вчинення ОСОБА_8 крадіжок дві ночі поспіль 19 та 20 березня 2018 року. Під час допиту 12.06.2019 року потерпілий ОСОБА_12 показав, що у нього було вчинено декілька крадіжок майна з подвір`я, в тому числі були викрадені ворота, які викрали ОСОБА_18 , однак обвинувачення пред`явлено лише ОСОБА_8 . Крім того, потерпілий ОСОБА_10 підтвердив факт викрадення акумулятора в ніч на 21.02.2018 року, однак про вчинення крадіжки обвинуваченим йому стало відомо від працівників поліції. Потерпілий вказав про обставини того, як саме можна зняти акумулятор без використання інструментів за допомогою палок, однак обвинувачений про це не повідомляв, так і про використання пересувних засобів для транспортування акумулятора, який важить 49 кг. По факту вчинення крадіжок в ніч на 15.05.2018 року відсутні докази їх вчинення саме ОСОБА_8 . Допитаний свідок ОСОБА_19 підтвердив факт крадіжки 7 двожильних кабелів по 50 м кожний, один вагою 0,5 кг, що загалом становить 170 кг, які знаходяться під напругою. Апелянт указує, що це неможливо було вчинити однією людиною без використання інструментів. Також захисник зазначає про неналежність як доказу протоколу огляду місця події від 15.05.2018 року, оскільки в ньому не зазначено прізвище слідчого та неможливо прочитати зміст такого документу. Свідок ОСОБА_20 підтвердив, що ОСОБА_8 приносив йому металеві вироби у лютому-березні 2018 року, але придбання у обвинуваченого речей, які вказано в обвинувальному акті, не підтвердив. Захисник вважає сумнівними достовірність даних слідчого експерименту, проведеного 30.10.2018 року, оскільки ОСОБА_8 в судовому засіданні не підтвердив пояснення, надані ним під час вказаної слідчої дії, повідомив про те, що його залякували працівники поліції. Крім того, він не розповідав подробиці вчинення крадіжок, а тому протокол слідчого експерименту є неналежним доказом. По фактам вчинення крадіжок відсутні позовні вимоги, що викликає сумнів у об`єктивності крадіжок. Стосовно обвинувачення за ст.152, 187, КК України апелянт указує, що ОСОБА_8 заперечує свою вину і вказав про те, що не вчиняв цих злочинів. Як речі потерпілої опинилися у нього вдома, він не знає. Вважає, що показання потерпілої ОСОБА_14 є непослідовними, оскільки в присутності своєї доньки вона не чинила опір, якихось тілесних ушкоджень у неї не було. Відносно сумки вона пояснила, що ОСОБА_8 її викинув. До показань свідка ОСОБА_21 також треба відноситись критично, бо вона довгий час з 1978 року знаходилась на обліку у лікаря-психіатра. Тому неможливо пояснити поведінку потерпілої та її доньки під час вчинення злочину. Згідно висновку судово-медичної експертизи №219 у обвинуваченого ОСОБА_8 не виявлено клітин чи крові, що належить потерпілій. Тому вважає, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Просить скасувати вирок суду першої інстанції та виправдати ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.152 КК України у зв`язку недоведеністю його вини у скоєнні кримінальних правопорушень на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України;

- прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій, вказує на незаконність вироку з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. В обґрунтування доводів указує, що поза увагою суду залишено факт того, що ОСОБА_8 вчинив 9 епізодів злочинної діяльності, які відносяться до категорії нетяжких, тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень. Злочинну діяльність особи було припинено лише з втручанням правоохоронних органів, завдану потерпілим шкоду не відшкодовано. При цьому ОСОБА_8 вину не визнав, продовжив злочинну діяльність протягом нетривалого часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про систематичність злочинної діяльності у сфері злочинів проти власності та підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого.

Просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.1 ст.152 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданих апеляційних скарг, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили скасувати вирок суду першої інстанції та виправдати ОСОБА_8 , думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, наведені стороною обвинувачення, вважав апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи захисника про відсутність достатніх доказів для доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.152 КК України, колегія суддів визнає безпідставними та такими, що суперечать встановленим обставинам кримінального провадження та дослідженим у справі доказам.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винним в обсязі висунутого обвинувачення та показав, що він не ґвалтував потерпілу ОСОБА_14 і розбійного нападу на неї не вчиняв. Мобільний телефон «Fly EZZy 6», який належить потерпілій, йому підкинули під час обшуку його помешкання працівники поліції, які після його затримання, шляхом психологічних погроз (поміщення до «прес-хати» в СІЗО) змусили оговорити себе, зізнатися у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зазначених в обвинувальному акті, в тому числі крадіжок майна, яких він не вчиняв. Будучи раніше судимим, він добре розумів значення таких погроз та реальну можливість у працівників поліції їх реалізувати, а тому був змушений зізнатися у всіх епізодах злочинів, які йому інкримінують і які він насправді не вчиняв.

Ці заперечення ОСОБА_8 проти обвинувачення та його версія подій були предметом розгляду в судовому засіданні та не знайшли свого підтвердження.

Обставини, за яких ОСОБА_8 вчинив згвалтування та розбійний напад, підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні показала, що 03.09.2018 року вночі вона з донькою спала у будинку АДРЕСА_6 , де вони вдвох проживали, зачинивши двері до будинку зсередини. Приблизно о 23.30 годині вони проснулися, так як почули, що до будинку проник сторонній чоловік, на обличчі якого була маска. Він почав вимагати, щоб вона роздягалася, з метою вступити з нею у статевий зв`язок, на що вона не погодилася. По голосу вона впізнала ОСОБА_8 , якого вона раніше знала. Потім він поклав на ліжко її доньку, яка лежала на полу. Після цього, погрожуючи ножем, проти її волі, він вступив з нею (потерпілою) у статевий зв`язок природнім способом. Потім, погрожуючи ножем, почав вимагати у неї гроші, після цього наніс їй удари ногами та заволодів її сумочкою, де лежав гаманець, в якому не було грошей та мобільним телефоном чорного кольору. В будинку обвинувачений перебував приблизно з півгодини.

Ці ж обставини вчинення злочинів підтвердила свідок ОСОБА_21 (дочка потерпілої) під час допиту в суді першої інстанції.
Зазначені вище показання потерпілої та свідка були перевірені судом і правильно визнані достовірним джерелом доказів, оскільки вони підтверджуються іншими доказами.

Колегія суддів вважає, що підстав не вірити показанням потерпілої та свідка у суду не було, оскільки вони є послідовними і узгоджуються з іншими доказами, а тому доводи сторони захисту про недостовірність показаній потерпілої та свідка, позбавлені підстав.

З протоколу впізнання особи за голосом від 04.09.2018 року випливає, що потерпіла ОСОБА_14 у присутності понятих та захисника впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 , який 03.09.2018 року приблизно о 23.30 годині проник до її будинку, приставив ніж до горла та зґвалтував її, а потім заволодів мобільним телефоном та сумочкою, вимагав видати гроші.
(т.3 а. п. 29-31)
З протоколу огляду місця події від 04.09.2018 року та відеозапису цієї слідчої дії випливає, що під час огляду будинку АДРЕСА_6 , в якому мешкає потерпіла ОСОБА_14 , виявлено сліди злочину пошкодження москітної сітки на вікні, виявлені та вилучені папілярні узори слідів рук з поверхні вікна та столу; жіночі труси червоного кольору, простирадло.
(т.2 а. п. 1-4)
З протоколу обшуку від 04.09.2018 року та відеозапису цієї слідчої дії випливає, що під час обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем проживання обвинуваченогоОСОБА_8 , працівниками поліції виявлено та вилучено у приміщенні, в якому мешкав ОСОБА_8 , мобільний телефон «Fly EZZy 6» чорного кольору, два ножі.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 добровільно видав речі, в які був одягнений вночі з 03 на 04 вересня 2018 року, труси, футболку, шорти, кепку, зафіксовані їх індивідуальні ознаки. (т.2 а. п. 12-15)
Цими даними підтверджено той факт, що у ОСОБА_8 було виявлено мобільний телефон, який належить потерпілій ОСОБА_14 , яким він заволодів під нападу на неї.

З протоколу огляду місця події від 04.09.2018 року випливає, що поблизу подвір`я АДРЕСА_7 виявлено жіночу сумку коричневого кольору, в якій знаходився гаманець захисного кольору, окуляри, гребінець синього кольору, поліетиленовий пакет з ліками, що належить потерпілій ОСОБА_14 , якою заволодів обвинувачений ОСОБА_8 під нападу на потерпілу. (т.3 а. п. 7-8)

Висновком судової дактилоскопічної експертизи № 604-ДК від 24.10.2018 року підтверджено, що слід долоні руки розміром 74х45 мм, відкопійований на відрізку липкої стрічки № 2 розміром 82х45 мм, залишений долонею лівої руки ОСОБА_8 ; слід долоні руки розміром 45х75 мм, відкопійований на відрізку липкої стрічки №3 розміром 45х78 мм залишений долонею правої руки ОСОБА_8 , які були виявлені та вилучені з поверхні вікна та столу при огляді будинку потерпілої ОСОБА_14
(т 2 а. п. 24-37)
Даними протоколів огляду місця події, протоколу обшуку, висновком судової дактилоскопічної експертизи підтверджено той факт, що обвинуваченийОСОБА_8 через вікно проник у будинок потерпілої ОСОБА_14 , де зґвалтував потерпілу ОСОБА_14 та вчинив напад на неї, під час якого заволодів її майном.

Висновком судової цитологічної експертизи № 117/ц від 19.11.2018 року встановлено, що кров потерпілої ОСОБА_14 за досліджуваною системою АВ0 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А. Кров обвинуваченого за тією ж системою відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В.
(т.2 а. п. 72-75)
Висновком судової імунологічної експертизи № 219 від 30.11.2018 року підтверджено, що у потерпілої ОСОБА_14 знайдені сперматозоїди без домішку крові, які походять від обвинуваченого ОСОБА_8
(т.2 а. п. 60-69)
Зазначеними висновками судово-медичних експертиз спростовуються твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_8 не вчиняв статевий акт з потерпілою ОСОБА_14 ..

Будь-яких сумнівів в обґрунтованості висновків указаних вище експертиз немає, вони базуються на дослідженні даних, що були отримані під час досудового розслідування, яким судом дано належну оцінку. Їх належність та допустимість не ставиться під сумнів стороною захисту.

З протоколу слідчого експерименту від 08.10.2018 року та відеозапису цієї слідчої дій випливає, що обвинувачений ОСОБА_8 у присутності двох понятих та свого захисника, а також потерпілої ОСОБА_14 , тобто в умовах, що виключали незаконний вплив на нього, детально продемонстрував обставини вчиненого ним злочину, як він в ніч з 03 на 04 вересня 2018 року через вікно проник у будинок АДРЕСА_6 , де проживає потерпіла ОСОБА_14 з дочкою, де заволодів її мобільним телефоном.
Також він підтвердив обставини того, що в період з січня по травень 2018 року вчинив ряд крадіжок майна потерпілих (акумулятор, кабель, шланги, труби алюмінієві, кабелі із базової станції). (т.3 а. п. 100-103)

Дані, що містяться у протоколах огляду місця події, у протоколі обшуку, у протоколі слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника,у висновках вищезазначених експертиз, не є суперечливими та узгоджуються з показання потерпілої ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_21 щодо місця та обставин вчинення ОСОБА_8 злочинів, якими спростовуються твердження сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_8 у зґвалтуванні потерпілої ОСОБА_14 та розбійному нападі на неї.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що потерпіла ОСОБА_14 , свідок ОСОБА_21 обмовили обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні зґвалтування та розбійного нападу, в матеріалах справи немає, бо ретельний аналіз показаній цих осіб у сукупності з іншими доказами, спростовують ці доводи захисника і свідчать про правильність їх оцінки судом першої інстанції.

Наведені вище докази у своїй сукупності узгоджуються між собою щодо обставин,за яких ОСОБА_8 зґвалтував потерпілу ОСОБА_14 та вчинив розбійний напад на неї, та доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.187 КК України, а тому у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які обґрунтовано взято судом до уваги при ухваленні судового рішення.

У зв`язку з чим, доводи сторони захисту про те, що обвинувачення ОСОБА_8 ґрунтується на неналежних, недопустимих, недостовірних, недостатніх та суперечливих доказах, слід визнати безпідставними.
Врахувавши всі обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_8 та його позиції захисту про те, що він не ґвалтував потерпілу та не вчиняв на неї напад,і обґрунтовано не прийняв їх до уваги, оскільки вони суперечать фактичним обставинам кримінального провадження та спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_21 , даними протоколів огляду місця події, протоколу обшуку, висновками судової дактилоскопічної, судової цитологічної, судової імунологічної експертиз, з яких випливає, що обвинувачений ОСОБА_8 через вікно проник у будинок потерпілої ОСОБА_14 , на місці злочину виявлено сліди рук, які залишені обвинуваченим ОСОБА_8 , а у потерпілої виявлено сперматозоїди, які походять від ОСОБА_8 , під час обшуку в його будинку виявлено мобільний телефон, який належить потерпілій ОСОБА_14 , яким він заволодів під час нападу на неї, та у своїй сукупності викривають обвинуваченого ОСОБА_8 як у зґвалтуванні потерпілої, так і розбійному нападі на неї.
Посилання сторони захисту на те, що показання потерпілої є непослідовними, що свідок ОСОБА_21 (дочка потерпілої) тривалий час знаходилась на обліку у лікаря-психіатра, що викликає сумніви у достовірності їхніх показаній, слід визнати надуманими, оскільки вони жодними доказами не підтверджуються.
Вказівки захисника про те, що у потерпілої не виявлено тілесних ушкоджень, жодним чином не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 зґвалтував потерпілу ОСОБА_14 та вчинив напад на неї із погрозою застосування ножа.
Сам по собі факт того, що у обвинуваченого ОСОБА_8 не було виявлено будь-яких клітин епітелію чи крові потерпілої, на що посилається захисник, не доводить його невинуватість у зґвалтуванні ОСОБА_14 , враховуючи те, що у потерпілої знайдені сперматозоїди без домішку крові, які походять від обвинуваченого ОСОБА_8 , що підтверджує вчинення ОСОБА_8 статевого акту з потерпілою ОСОБА_14 ..
Твердження захисника про те, що обвинуваченому ОСОБА_8 невідомо як речі, що були викрадені у потерпілої, опинились у нього вдома (мобільний телефон), слід визнати неспроможними, оскільки вони спростовуються наведеним вище доказами обвинувачення.

Обставини, за яких ОСОБА_8 вчинив крадіжки чужого майна, підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що приблизно наприкінці лютого місяця 2018 року з приміщення його гаражу та будинку АДРЕСА_3 було викрадено алюмінієві труби, дві алюмінієві сковорідки та три алюмінієві каструлі.

Показаннями потерпілого ОСОБА_22 про те, що приблизно на початку січня місяця 2018 року з території його домоволодіння АДРЕСА_2 було викрадено чотири труби та кабель мідний.

Показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що у лютому місяці 2018 року з його вантажного автомобіля Рено Преміум, який був припаркований на вулиці біля будинку АДРЕСА_7 , було викрадено акумуляторну батарею Bosch ємністю 180 ампер.

Показаннями свідка ОСОБА_19 про те, що він працює інженером в ПрАТ «Водафон Україна». У травні 2018 року було викрадено мідний кабель двох видів у загальній кількості 7 штук, довжиною по 50 метрів кожен з базової станції ПрАТ «Водафон Україна», розташованої по вул. Радянська в с. Кізомис Білозерського району Херсонської області.

Показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що в лютому-березні 2018 року обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово здавав йому як лом кольорових металів алюмінієвий посуд, кабелі.

Показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що вночі приблизно о 01 годині ночі в лютому місяці 2018 року він зустрів на вул. Набережній в с. Кізомис обвинуваченогоОСОБА_8 , який ніс великий (довжиною близько 1 м) автомобільний акумулятор чорного кольору у покривалі. Також вночі в січні місяці 2018 року він бачив, як обвинувачений ОСОБА_8 на вул. Шевченко у дворі будинку демонтував металеву арку (бесідку), яка складалася з труб.

Показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що вночі приблизно о 01 годині взимку в 2018 році він бачив, як обвинувачений ОСОБА_8 перекидав через огорожу домоволодіння, в якому ніхто не мешкав по АДРЕСА_7 арматуру та інші металеві вироби. Наступного дня він також бачив, як обвинувачений виносив металеві труби та борти з іншого будинку, господаря якого звати ОСОБА_23 .

Зазначені показання потерпілих та свідків узгоджуються з іншими доказами.

Зокрема, даними протоколу огляду місця події від 08.09.2018 року, в ході якого оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_2 (потерпілого ОСОБА_22 ), де виявлено відсутність труб на території домоволодіння. (т.3 а.п. 32)

Даними протоколом огляду місця події від 21.02.2018 року, в ході якого оглянуто автомобіль «Рено Преміум», реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору (потерпілого ОСОБА_10 ), де виявлено відсутність акумулятора в автомобілі.
(т. 3 а.п. 39-41)
Даними протоколу огляду місця події від 04.03.2018 року, в ході якого оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_3 (потерпілого ОСОБА_11 ), де виявлено сліди проникнення до будинку шляхом пошкодження вікна.
(т.3 а.п. 48-49)
Даними протоколу огляду місця події від 21.03.2018 року, в ході якого оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_4 (потерпілого ОСОБА_12 ), де виявлено відсутність сталевих бортів та сталевих труб на території подвір`я.
(т.3 а.п.61)
Даними протоколом огляду місця події від 15.05.2018 року, в ході якого оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_5 (потерпілої ОСОБА_13 ), де зафіксовано місце вчинення злочину, з фототаблицями до протоколу.
(т.3 а.п. 77-79)
Даними протоколу огляду місця події від 15.05.2018 року, в ході якого оглянуто територію по вул. Касперівська в с. Кізомис Білозерського району Херсонської області, базову станцію ПрАТ «Водафон Україна», де виявлено відсутність кабелів живлення.
Зазначену слідчу дію проведено слідчим Білозерського ВП ХВП ОСОБА_24 , у протоколі детально викладено хід та результати проведення слідчої дії, а тому твердження захисника про те, що вказаний документ є неналежним доказом, слід визнати безпідставними. (т.3 а.п.85-87)

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2018 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_25 на фото під №1 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 , який в період часу із січня по травень 2018 року здавав йому в якості металобрухту хвіртку, кабель, акумулятор.
(т.3 а.п. 95-97)
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.10.2018 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_20 на фото під № 2 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 , який в період часу із грудня 2017 року по травень 2018 року здавав йому в якості металобрухту алюмінієві сковорідки, металеві труби, різноманітні сталеві вироби.
(т.3 а. п.98-99)
З протоколів слідчих експериментів від 08.10.2018 року, від 30.10. 2018 року та відеозапису, фотозйомки цих слідчих дій випливає, що обвинувачений ОСОБА_8 у присутності двох понятих та свого захисника, тобто в умовах, що виключали незаконний вплив на нього, добровільно показав на місці та підтвердив обставини вчинення ним в с. Кізомис крадіжок майна потерпілих в період з січня по травень 2018 року, а саме в лютому 2018 року викрав акумулятор з автомобіля по вул. Шевченко (потерпілий ОСОБА_10 ); в січні 2018 року з території подвір`я по АДРЕСА_2 викрав металеві труби, електричний кабель (потерпілий ОСОБА_9 ); наприкінці лютого-початку березня 2018 року з домоволодіння АДРЕСА_3 з гаражу та літньої кухні викрав труби, сковорідки, каструлі (потерпілий ОСОБА_11 ); в березні 2018 року двічі проникав до будинку АДРЕСА_4 (потерпілий ОСОБА_12 ), звідки викрав металеві борти, труби; в травні 2018 року з території домоволодіння АДРЕСА_5 викрав поливний шланг (потерпіла ОСОБА_13 ); кабелі живлення із базової станції ПрАТ «Водафон Україна».
(т. 3 а.п. 100-115)
Висновками судових товарознавчих експертиз: № 2998-мт від 19.11.2018 (т.2 а. с. 40-43); № 3321-МТ від 28.11.2018; № 2693-МТ від 31.10.2018; № 3205-МТ від 20.11.2018; № 2749-МТ від 31.10.2018; № 2750-МТ від 27.09.2018; № 3062-МТ від 31.10.2018, якими визначено ринкову вартість викраденого майна, і висновки цих експертиз не ставляться під сумнів стороною захисту .
(т.2 а.с. 40-43, т.3 а.п. 34-38, 44-47, 53-59, 64-76, 90-94)
Наведені вище докази в своїй сукупності узгоджуються між собою щодо обставин, за яких ОСОБА_8 вчинив крадіжки чужого майна, яким суд дав належну оцінку, та доводять його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.
У зв`язку з чим, доводи захисника про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні крадіжок чужого майна, слід визнати неспроможними.
Суд першої інстанції дав належну оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_8 про його непричетність до викрадення чужого майна та обгрунтовано не прийняв їх до уваги, оскільки вони спростовуються дослідженими у справі доказами.

Також під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що під час досудового розслідування до нього застосовувались недозволені методи слідства і під психологічним тиском з боку працівників поліції, зокрема при проведенні слідчих експериментів, він обмовив себе у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Так, з метою перевірки цієї заяви обвинуваченого ОСОБА_8 , суд своєю ухвалою від 29.07.2020 року на підставі ст.206 КПК України доручив Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань провести дослідження фактів, викладених в усній заяві обвинуваченого ОСОБА_8 (т.4 а.п. 154)
За результатами проведеної перевірки, слідчим Другого слідчого відділу (відділу злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань винесено постанову про закриття кримінального провадження від 17.12.2020 року із попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.365 КК України у зв`язку із встановленням відсутності події кримінального правопорушення. (т.4 а.п.214-226)
Крім того, колегія суддів підкреслює, що, будучи забезпеченим кваліфікованим захистом, ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник не зверталися зі скаргами чи заявами з приводу порушення прав обвинуваченого з боку працівників поліції при проведенні досудового розслідування до відповідних правоохоронних органів, прокуратури чи суду.
Будь-яких аргументів на підтвердження зворотнього захисником в апеляційній скарзі не наведено, а тому доводи сторони захисту про те, що протоколи слідчих експериментів за участю обвинуваченого ОСОБА_8 є неналежними доказами, позбавлені підстав. Вказані слідці дії були проведені за участю захисника і будь-яких зауважень чи заперечень від нього не надходило.

Крім того, твердження захисника про те, що ОСОБА_8 не вказував про обставини вчинення ним крадіжок чужого майна, суперечать змісту вказаного процесуального документу та не заслуговують на увагу.

Безпідставними є посилання захисника на те, що потерпілим ОСОБА_9 було виявлено крадіжку майна 05.01.2018 року, оскільки в судовому засіданні 18.06.2020 року потерпілий повідомив про виявлення крадіжки майна 14.01.2018 року, що підтверджено відповідним звукозаписом судового засідання.

У судового засідання від 12.02.2020 року свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 підтвердили обставини викрадення ОСОБА_8 металевих труб та акумуляторної батареї, і їхні показання відповідають встановленим обставинам кримінального провадження, які інкримінуються обвинуваченому.

Не відповідають дійсності доводи захисника про те, що свідки не вказали конкретних обставин вчинення крадіжок. При цьому свідок ОСОБА_16 повідомив про вчинення крадіжки в лютому 2018 року, а не в січні, як про це зауважує захисник. Наданий свідком опис акумулятора, який він бачив у обвинуваченого ОСОБА_8 , не суперечить даним висновку товарознавчої експертизи №2693-МТ від 31.10.2018 року, а тому є надуманими твердження захисника про те, що за описом, наданим вказаним свідком, ОСОБА_8 викрав акумулятор менший за розміром.

В апеляційній скарзі захисником викривлено зміст показаній, які у вказаному судовому засіданні надано свідком ОСОБА_17 .. Під час допиту свідок пояснив, що в березні 2018 року два дні поспіль бачив, як ОСОБА_8 витягував металеві труби, що жодним чином не спростовує обставини, за яких 19 та 20 березня 2018 року ОСОБА_8 вчинив крадіжки майна потерпілого ОСОБА_12 (за епізодами №4, 5).

У судового засідання від 12.06.2019 року потерпілий ОСОБА_12 надав пояснення з приводу викрадення його майна, а саме сталевих бортів, труб.

Позбавлені правових підстав доводи захисника про те, що потерпілий вказав на вчинення крадіжки воріт свідками ОСОБА_18 , оскільки ці події, як було встановлено в судовому засіданні, мали місце раніше та не стосуються обсягу обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні, що пред`явлено ОСОБА_8 ..

По факту викрадення акумулятора «Bosh», що належить потерпілому ОСОБА_10 , захисником не наведено аргументів на спростовання висновку суду про доведеність вини ОСОБА_8 за вказаним епізодом злочину, в апеляційній скарзі захисником висловлено лише припущення про те, чи могла бути вчинена крадіжка однією особою.

Також у формі припущень викладено доводи сторони захисту про те, яким чином могла бути вчинена крадіжка 7 шт. двожильних кабелів живлення (за епізодом № 7), а тому вони не заслуговують на увагу.

У судових засіданнях від 12.06.2019 та 11.03.2020 року свідок ОСОБА_20 , показав, що обвинувачений ОСОБА_8 здавав йому (свідку) майно у виді лому. Посилання захисника на те, що свідок не підтвердив обсяг майна, яке зазначено в обвинувальному акті, не спростовують встановлені судом обставини кримінального провадження.

Дослідивши докази, надані сторонами обвинувачення та захисту, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.89, ст.94 КПК України дав їм належну оцінку щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності на підтвердження чи спростування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні 9 епізодів кримінальних правопорушень в обсязі висунутого обвинувачення, і обґрунтовано взяв їх до уваги при ухваленні обвинувального вироку.
Тому доводи сторони захисту про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 в обсязі висунутого обвинувачення, слід визнати безпідставними та такими, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Суд правильно розцінив невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, як обраний ним спосіб захисту з метоюуникнути кримінальної відповідальності за вчиненні кримінальні правопорушення.
Оцінивши зібрані у справі докази в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши в повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинуваченого, потерпілих, свідків та дослідивши запропоновані докази, перевіривши позицію захисту обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.152, ч.3 ст.187 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Отже, викладені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та недоведеність винуватості ОСОБА_8 , є такими, що суперечать встановленим обставинам справи та наведеним доказам.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень як на досудовому розслідуванні, так і судовому розгляді, зокрема й права обвинуваченого на захист при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, як на це вказує захисник, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не виявлено. Докази у кримінальному провадженні зібрані та досліджені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

У зв`язку з чим, підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_8 та ухвалення нового виправдувального вироку, як про це ставить питання захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Водночас, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, належить скасувати з таких підстав.

Виходячи з положень, передбачених ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Під особою обвинуваченого, у контексті ст.414 КПК України, розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Зазначених вимог закону при призначенні покарання судом дотримано не було.

Відповідно до ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно із п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції послався на те, що враховує ступінь тяжкості та кількість вчинених ним злочинів, а саме вчинення одного особливо тяжкого злочину, двох тяжких та шести нетяжких злочинів, наявність постійного місця проживання, його вік та стан здоров`я, задовільну громадську характеристику, продовження ним злочинної діяльності протягом нетривалого часу після звільнення із місць позбавлення волі за попереднім вироком, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав, рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням цих конкретних обставин, суд визнав ОСОБА_8 суспільно небезпечною особою та за сукупністю злочинів визначив йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає вимогам ст.50, 65 КК України.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції фактично не врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та обставини їх вчинення, а саме значну кількість епізодів злочинної діяльності, одне з яких відноситься до особливо тяжких кримінальних правопорушень, дані про його особу, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та відбував покарання в місцях позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність через 2 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував покарання за вчинення аналогічних злочинів.

В період незнятої та непогашеної судимості ОСОБА_8 вчинив 9 епізодів кримінальних правопорушень і його злочинну діяльність було припинено лише з втручанням правоохоронних органів, що свідчить про схильність ОСОБА_8 до вчинення злочинів та його стійку злочинну поведінку.

Зважаючи на характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, негативну репутацію обвинуваченого ОСОБА_8 , який є особою раніше неодноразово судимою, зокрема за вчинення аналогічних злочинів проти власності, не працює та способом для існування обрав злочинну діяльність, колегія суддів дійшла висновку, що покарання, яке призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 , за своїм видом та розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості та є недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, стійкість злочинної поведінки ОСОБА_8 , спрямованої на вчинення умисних корисливих злочинів, у тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, колегія суддів дійшла висновку про підвищену суспільну небезпечність його особи та неможливість його виправлення у строк, визначений судом першої інстанції, тому йому за сукупністю злочинів слід призначити більш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років в межах санкції ч.3 ст.187 КК України, якою передбачено більш суворе покарання, як про це правильно зазначає прокурор в апеляційній скарзі.

Таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, тому його слід скасувати та ухвалити новий вироку в цій частині.
Разом із цим стороною обвинувачення жодним чином не обґрунтовано прохальну частину апеляційної скарги, відповідно до якої прокурор просить призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі, замість визначеного судом покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі за відповідною статтею.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку в іншій частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Тому, зважаючи на доводи сторін захисту та обвинувачення, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 належить залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково.
Керуючись ст. 404, 407, 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 січня 2021 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання:
за ч.3 ст.187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
за ч.1 ст.152 КК України у виді 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
У решті вирок суду першої інстанції щодо нього - залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4