В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000312, яке внесене до ЄРДР 23 січня 2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

12 січня 2020 року, близько 17:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля магазину «Смачна горілочка» по вул. Вокзальна, 5 в м. Біла Церква Київської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час конфлікту із ОСОБА_5 , через необережність, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, рукою відштовхнув останнього від себе, внаслідок чого ОСОБА_5 , не втримавши рівноваги, впав на спину і вдарився потиличною частиною голови об асфальтове покриття та отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому потиличної кістки; субдуральної гематоми задніх відділів головного мозку; субархноїдального крововиливу, кровотечі з лівого вуха, садна в потиличній ділянці, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Суд зазначає, що дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ст. 128 КК України, а саме, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони правильно розуміли їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На виконання ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_3 , який визнав, що вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, висловив готовність понести будь-яке покарання та відшкодувати понесену потерпілим ОСОБА_5 шкоду.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття ОСОБА_3 , яке виявилося у визнання ним вини, готовності відшкодування понесеної потерпілим ОСОБА_5 шкоди, не перешкоджанні у швидкому здійсненні слідчих дій, які проводилися під час досудового розслідування.
Обставин, визначених ст. 67 КК України, не установлено.
Мотиви призначення покарання.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно із ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України є нетяжким злочином.

На момент його вчинення 12 січня 2020 року, санкція передбачала покарання у виді:

1) громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин;

2) або виправних робіт на строк до двох років;

3) або обмеженням волі на строк до двох років;

Судом установлено, що ОСОБА_3 офіційно не працює, що унеможливлює призначення йому покарання у виді виправних робіт, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 57 КК України, воно відбувається за місцем роботи засудженого.

Згідно із довідкою КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» № 1752 від 30 листопада 2020 року, ОСОБА_3 , за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався.

Відповідно до Вимоги УІТ ГУ МВС України в Київській області № 30557 від 30 листопада 2020 року, ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України, не судимий.

Згідно із Довідкою-характеристикою від 30 листопада 2020 року, ОСОБА_3 зарекомендував себе добре, громадський порядок не порушував, навчається, до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг та зауважень на його поведінку у побуті не надходило.

Відповідно до Досудової доповіді відносно ОСОБА_3 , яка надійшла до суду 06 квітня 2021 року, старший інспектор Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_6 зробила висновок, що ОСОБА_3 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки до суспільства, у тому числі для окремих осіб.

З чим, суд не погоджується, адже він ґрунтується на обставинах, які суперечать пред`явленому ОСОБА_3 обвинуваченню, в частині форми вини та суперечать довідці-характеристиці від 30 листопада 2020 року, яка надана в судовому засіданні.

Отже, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, на установлені дані про його особу, а саме він в силу ст. 89 КК України не судимий, характеризується позитивно, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, враховуючи думку потерпілого, суд вважає, що ОСОБА_3 має бути призначене покарання, передбачене ст. 128 КК України у виді одного року обмеження волі.

Суд зазначає, що таке покарання буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, а призначення більш суворого виду покарання не є необхідним.

Разом з тим, зважаючи на те, що ОСОБА_3 призначається покарання у виді обмеження волі, з огляду тяжкість вчиненого ним злочину, його щире каяття, думку потерпілого, позитивну характеристику, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування покарання і відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, його необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Керуючись ст. 368, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене ст. 128 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Іспитовий строк обчислювати з 07 квітня 2021 року.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1