ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1072/21 Справа № 194/887/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000150 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року задоволено клопотання слідчого ВП №1 ПРВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 погоджене з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13 червня 2021 року, а саме на мікроавтобус «MERCEDES BENZ VARIO» днз НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , шляхом позбавлення права особи на відчуження, розпорядження та користування вилученим майном, з метою забезпечення збереження речових доказів, який знаходиться на зберіганні на території ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область м. Тернівка вул. Лермонтова, 15.
Рішення суду обґрунтовано тим, що вилучене майно відповідає критеріям речового доказу по кримінальному провадженню, оскільки мікроавтобус «MERCEDES BENZ VARIO» р.н. НОМЕР_1 , зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, може мати відношення до ДТП та її наслідків, що з врахуванням можливої необхідності проведення експертиз, свідчить про необхідність накладення арешту на вказане майно.
Слідчий суддя врахував, що відомості внесенні до ЄРДР за №00000150 від 13 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто на теперішній час досудове розслідування перебуває на початковій стадії і для забезпечення доказів у кримінальному провадженні звернення до суду слідчим з клопотанням про накладення арешту на майно є цілком обґрунтованим та потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, та завдань арешту майна, які передбачені в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, і тому, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності, вважав за необхідне клопотання задовольнити та накласти арешт на вищезазначене вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно було розглянуто за відсутності власника майна.
В порушення вимог п.1 ч.2 ст.171 КПК України слідчим у клопотанні про арешт майна не зазначені належним чином підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна.
Вказує, що слідчим порушено строк подання клопотання про накладення арешту на вилучене майно, оскільки клопотання подано лише 16.06.2021 року.
На думку апелянта, суд першої інстанції 17.06.2021 року розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на належний ОСОБА_6 мікроавтобус «MERCEDES BENS VARIO» днз НОМЕР_1 не вірно встановив день фактичного вилучення у нього майна, бо в ухвалі суду від 17.06.2021 року зазначено - 14.06.2021 року, хоча згідно протоколу огляду місця ДТП від 13.06.2021 року та постанови про визнання речовим доказом від 14.06.2021 року, датою вилучення транспортного засобу є саме 13.06.2021 року.
ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України неявка учасника судового провадження, належним чином повідомленого про дату апеляційного розгляду не перешкоджає судовому розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно наданих матеріалів, в СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 14.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 червня 2021 року близько 19-45 год. водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «AUDI 100» р.н. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (1,47%), рухаючись по вулиці Харківській у місті Тернівка Дніпропетровської області від вулиці Зіркової в напрямку вулиці Набережної, на заокругленні дороги праворуч по ходу свого руху, не впорався з керуванням та в районі будинку № 43 по вулиці Зірковій виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв лобове зіткнення із зустрічним мікроавтобусом «MERCEDES BENZ VARIO» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 , який здійснював приватне нерегулярне перевезення 12 пасажирів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «AUDI 100» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правого стегна, водій автомобіля «AUDI 100» ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження ЗЧМТ СГМ, забій; пасажири мікроавтобуса «MERCEDES BENZ VARIO» отримали тілесні ушкодження: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , забита рана обличчя; ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження забій грудної клітини; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , забійна рана правої гомілки; ОСОБА_14 , 1959 року народження, діагноз: рвана рана лівої надбрівної дуги.
14 червня 2021 року на місці події проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригод в ході якого було оглянуто мікроавтобус «MERCEDES BENZ VARIO» р.н. НОМЕР_1 , після проведення якого вказаний транспортний засіб вилучено та направлено для зберігання на територію ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, місто Тернівка, вулиця Лермонтова, 15.
Постановою слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 14 червня 2021 року вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди по даному кримінальному провадженню, автомобіль «MERCEDES BENZ VARIO» р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні № 0000150.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно, вилучене під час огляду, має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, є речовим доказом у кримінальному провадженні, а також може містити сліди залишені на ньому, для забезпечення проведення необхідних оглядів за участі відповідних спеціалістів, призначення в подальшому експертиз, зокрема експертизи технічного стану транспортного засобу, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 стосовно того, що відсутні підстави та мета накладення арешту, є безпідставними.
Колегією суддів встановлено, що відомості внесенні до ЄРДР за №00000150 від 13 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, на теперішній час досудове розслідування перебуває на початковій стадії і для забезпечення доказів у кримінальному провадженні звернення до суду слідчим з клопотанням про накладення арешту на майно є цілком обґрунтованим.
Згідно із вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.
Слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3,10, 11 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, вилучене під час огляду, має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, є речовим доказом у кримінальному провадженні, а також може містити інші відомості, які будуть використані, як доказ факту чи обставин, під час розслідування кримінального провадження.
Доводи апелянта про порушення стороною обвинувачення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України щодо строків звернення слідчого з клопотанням до слідчого судді, оскільки майно вилучено під час огляду місця події 13.06.2021 року, а з клопотанням до суду звернувся слідчий тільки 16.06.2021 року, апеляційний суд розцінює їх як такі, що спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
За змістом ст. 116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту.
Так, з матеріалів справи слідує, що слідчий подав клопотання про арешт вищезазначеного майна шляхом поштового зв`язку і згідно з відбитком потового штемпеля, датою направлення слідчим клопотання до суду є 14.06.2021 року, тобто на наступний день після проведення огляду місця події.
Беручи до уваги, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно є доказом злочину у даному провадженні, а також необхідність проведення низки слідчих та інших процесуальних дій для встановлення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що на даному етапі досудового розслідування є виправданим таке втручання в право власності особи та накладення арешту шляхом застосування заборони відчуження, розпорядження та користування майном, про яке слідчий зазначає в клопотанні.
Водночас, апеляційний суд зауважує, якщо в подальшому відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або в обмеженні права користування вказаним майном, а так само і порушення органом досудового розслідування принципу розумних строків, третя особа або її представник може звернутись до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування не встановлено, а відтак відповідні апеляційні вимоги власника майна є необґрунтованими і наразі не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000150 від 13.06.2021 року, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4