Справа № 131/531/17
Провадження №11-кп/801/220/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000042за апеляційною скаргою (з доповненнями) прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_7 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росоша Липовецького р-н., Вінницької обл., жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
затверджено угоду про визнання винуватості укладену 07.12.2020 між начальником Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років.
На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України,

в с т а н о в и в :

14.02.2017 біля 13 години ОСОБА_8 , та його син ОСОБА_9 перебували в стані алкогольного сп`яніння та знаходились в своїй квартирі, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , де між ними раптово виникла суперечка на побутовому ґрунті та в ході якої вони почали ображати один одного словами нецензурної лайки та висловлювати словесні погрози. В ході вказаної сварки вони перейшли на кухню, де ОСОБА_9 висловив намір заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. ОСОБА_8 , сидячи на стільці біля столу, попередив сина, що якщо останній до нього підійде, то він його заріже, і в підтвердження своїх слів ОСОБА_8 взяв в праву руку кухонного ножа, який лежав на столі та з силою почав утримувати його таким чином, що рука в ліктеві знаходилась на столі, а лезо ножа виступало за межі вказаного столу.
У подальшому ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання наслідків, у вигляді тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , без мети вбивства, помітивши, що ОСОБА_9 повернувся та розпочав рух в його сторону, діючи умисно, продовжив з силою утримувати ніж, внаслідок чого ОСОБА_9 нахромився на нього лівою частиною живота.
У результаті умисних дій ОСОБА_8 його син ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення живота зліва з ушкодженням шлунково-ободкової зв`язки, внутрішньочеревної кровотечі (наявність колото-різаної рани по передній поверхні живота зліва).
В апеляційній скарзі (з доповненнями) прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_7 просить закрити кримінальне провадження в зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_8 , речовий доказ кухоний ніж конфіскувати.
Заслухавши прокурора, який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі (з доповненнями) державного обвинувача, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити.
Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 19 січня 2021 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.
Виходячи з аналізу норм КПК України право щодо здійснення реабілітації померлого підозрюваного, обвинуваченого належить виключно близьким родичам померлого.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 19 січня 2021 року ОСОБА_9 (який є сином ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.
В матеріалах кримінального провадження відсутні заяви щодо реабілітації померлого ОСОБА_8 й такі заяви до суду апеляційної інстанції не надходили.
Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
На підставі вище викладеного, колегія суддів вважає, що за необхідне скасувати оскаржуваний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 , а кримінальне провадження закрити у зв`язку зі смертю останнього.
Відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України майно, яке підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегло на собі його сліди, конфіскується, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі дане майно повертається власнику (законному володільцю).

Відповідно до ч.1 ст.96-1 Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилучені за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно було підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Із системного аналізу вказаних вище норм випливає, що знаряддям скоєння злочину є лише ті предмети, що були використані для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Як вбачається із фактичним обставин кримінального провадження визнано судом першої інстанції доведеним, тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 були спричинені саме за допомогою кухонного ножа, який використовувався у побуті як самим потерпілим так і обвинуваченим ОСОБА_8 , проте суд в резолютивній частині оскаржуваного вироку прийняв рішення щодо знищення вищевказаного ножа, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із вищевикладеними обставинами речовий доказ кухонний ніж необхідно конфіскувати.

Керуючись ст.ст.284, 405, 407, 419 КПК України суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу (з доповненнями) прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України скасувати.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000042 по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_8 .

Речовий доказ кухонний ніж конфіскувати.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4