Березівський районний суд Одеської області
29.07.2021
Справа № 508/803/19
Провадження № 1-кп/494/96/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.07.2021 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Березівка Одеської області матеріали кримінального провадження №0000097 щодо обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працююючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, -
-19.08.2016 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч.4 ст. 407, 69 КК України до 1 року тримання в дисциплінарному батальйоні;
-04.05.2017 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 850 грн;
-23.04.2019 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст 289, ч.2 ст 185 ст 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно ст 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробним терміном 3 роки;
-27.03.2020 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.71 КК України призначено остаточне покарання 5 років 2 місяці позбавлення волі без конфіскації майна.

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше засужденим, в період відбування покарання на шлях виправлення не став, необхідних висновків для себе не зробив, та з травня 2019 року тимчасово проживав у ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 та допомагав останньому по господарству.
У подальшому 17.07.2019 року о 01:00 у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mazda» моделі 323, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, який належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб та тим, що господар будинку відпочивав, діючи умисно, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом марки «Mazda» моделі 323, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, який належить ОСОБА_5 та знаходився у дворі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , чим спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 50 тис грн. З викраденим зник та розпорядився на власний розсуд.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України.

Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом, яке вчинено повторно, тобто вчинив злочин, передбачений частиною другою статті 289 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 на виклик суду не прибув, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, 16.03.2021 року на адресу суду надіслав заяву про слуханння справи у його відсутності, так як до обвинуваченого ОСОБА_4 претензій матеріального та морального характеру не має.
Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду, та можливість за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілого з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне

правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину та просив суд призначити найменш суворе покарання.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем свого мешкання.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.
На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною другою статті 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна та на підставі ст.71 КК України частково приєднати до нового покарання, не відбуте покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.03.2020 року та остаточне призначити покарання у виді 6 (років) позбавлення волі з конфіскацією майна. Обвинувачений вказав, в подальшому житті не будуть вчиняти таких дій. Потерпілий у судове засіданні не з`явився.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Злочини вчинені обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за частиною другою ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого. Водночас, враховуючи наявний вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.03.2020 року, яким ОСОБА_4 визначено остаточне покарання 5 років 2 місяці позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ст.71 КК України

за даним вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк - 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна

Строк відбування покарання обчислювати з дня звернення вироку до виконання, зарахувавши в строк покарання, строк відбутого покарання за попереднім вироком.Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000097, а саме: автомобіль марки «Mazda» моделі 323, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску залишити потерпілому по приналежності. Витрати на проведення експертизи відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ст.71 , ч. 2 ст. 289 КК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України , до призначеного ОСОБА_4 покарання за даним вироком частково приєднати покарання, не відбуте ним за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.03.2020 року у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці без конфіскації майна та остаточно визначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк - 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання обчислювати з дня звернення вироку до виконання, зарахувавши в строк покарання, строк відбутого покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов по справі не заявлений. Витрати на проведення експертизи відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000097, а саме: автомобіль марки «Mazda» моделі 323, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску залишити потерпілому по приналежності.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1