Справа № 521/8947/13-к
Номер провадження:1-кп/521/83/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року колегія суддів Малиновського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 09.01.2013 р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясенове-2, Любашівського району, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні суду на розгляді колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинувачуваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Відповідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину за таких обставин.

09 червня 2004 року на території України, точний час та місце не встановлено, ОСОБА_5 , перед цим поставивши перед собою ціль на протиправне безоплатне та безповоротне заволодіння у свою власність грошовими коштами свого знайомого ОСОБА_8 , шляхом його обману та використання його довіри до нього, заснованої на дружніх відносинах між ними, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер цих дій проти приватної власності, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику і бажаючи їх настання, діючи під впливом корисливого мотиву задля власного збагачення, попросив у ОСОБА_8 передати йому грошові кошти у сумі 36000 доларів США, при цьому усно та письмово повідомив ОСОБА_8 завідомо неправдиві дані про те, що зможе негайно повернути йому усі грошові кошти за першою вимогою останнього та, окрім того, сплачуватиме на його користь щомісячно за весь період користування грошовими коштами обумовлену плату, наперед знаючи, що насправді він такої фінансової можливості не буде мати.

ОСОБА_8 , будучи введеним ОСОБА_5 таким чином в оману, щодо справжніх цілей безповоротного та безоплатного отримання його майна та не здатності ОСОБА_5 повернути йому грошові кошти за першою вимогою та проводити щомісячну оплату за їх користування, добровільно та самостійно передав ОСОБА_5 свої грошові кошти готівкою у сумі 36000 доларів США, вважаючи що його дії з передачі грошових коштів є правомірними, вигідними для нього, так як він зможе повернути свої грошові кошти у будь-який момент і отримати за час їх користування певну плату, і необхідними для того, щоб фінансово допомогти своєму знайомому, якому на той час довіряв та з яким перебував у дружніх відносинах.

ОСОБА_5 , отримавши грошові кошти від ОСОБА_8 , реалізуючи свій раніше виниклий прямий умисел на протиправне безоплатне та безповоротне заволодіння ними шляхом обману та зловживання довірою останнього, почав володіти ними як своїми власними та в подальшому витратив на свої потреби.

Надалі, ОСОБА_5 , з метою продовження обману ОСОБА_8 щодо справжніх цілей отримання його грошових коштів та своєї здатності повернути їх за першою вимогою і сплачувати щомісячно плату за час їх користування, 15.12.2006 власноруч склав і передав останньому розписку, в якій знову вказав неправдиві відомості про те, що у випадку неповернення ним грошових коштів терміном до 15.12.2008, він передасть у власність ОСОБА_8 належну йому квартиру АДРЕСА_2 , яку насправді вже до цього продав 03.07.2006 ОСОБА_9 , а виручені від продажу грошові кошти витратив на інші цілі.

Таким чином, ОСОБА_5 , шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_8 , заволодів його грошовими коштами у сумі 36000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 09.06.2004 складало 191520 гривень, чим завдав останньому майнову шкоду у вказаному розмірі.

Дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК України, як шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , заявила клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням передбачених ст. 49 КК України строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор вважав наявними підстави для закриття кримінального провадження за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просила клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, задовольнити.

Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 правові наслідки закриття кримінального провадженні із нереабілітуючих підстав та право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому ОСОБА_5 повідомив, що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності та він просить задовольнити клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів надходить наступних висновків.

Згідно зі ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Виходячи з положень ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, віднесений кримінальним законом до особливо тяжкого злочину, санкцією ч.4 ст. 190 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Колегією суддів в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що обвинувачений ухилявся від слідства або суду чи вчинив новий злочин в період часу з червня 2004 року по даний час.

Крім того захисником було надано довідку МВС серія ІІА №2299180 відповідно до якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Любашівського району, Одеської області на території України станом на 24.02.2021 не знятої чи не погашеної судимості не має.

Разом із тим, суд зазначає, що за наявності умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

За частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к зроблено висновок: «відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до набрання вироком законної сили минуло три роки.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК».

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 566/554/16-к звільнення від кримінальної відповідальності відбувається незалежно від визнання обвинуваченим вини. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінально відповідальності на підставі статті 49 КК.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується. У вказаній справі Європейський Суд зазначив, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону. Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою».

Як встановлено ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, подія кримінального правопорушення мала місце 09 червня 2004 року, відтак на даний час сплинув передбачений п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України п`ятнадцятирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим колегія суддів, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3 (зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року № 13 та 3 грудня 1997 року № 12), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди, завданої злочином, у сумі 1137020 гривень. Цивільний позивач має право звернутись із відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні, питання речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.4 ст. 190 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 09.01.2013 р. відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, закрити, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , про відшкодування матеріальної шкоди, в сумі 1137020 (один мільйон сто тридцять сім тисяч двадцять) гривень - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що відповідно до вимог ч.7 ст. 128 КПК України він має право подати залишений без розгляду цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів, з моменту її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3