В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород кримінальне провадження №0000120 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.09.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, з неповною середньою освітою, неодруженого, уродженця міста Чоп, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст.185 КК України

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2020 року у нічний час у період з 03 години 50 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в селі Соломоново по автодорозі М-06, Ужгородського району, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи таємно, тобто вважаючи, що він робить це непомітно для інших осіб, з корисливим мотивом, з метою задоволення особистих потреб за рахунок викраденого майна, шляхом пошкодження кришки баку вантажного автомобіля, а саме вантажного автомобіля марки «MAN» моделі «TGX 18 460», державний номерний знак « НОМЕР_1 » заволодів належним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дизельним паливом в об`ємі 490 (чотириста дев`яносто) літрів, шляхом переливання такого з баку до пластмасових каністр за допомогою гумового шлангу чорного кольору. Після чого закінчивши свої протиправні діяння спрямовані на заволодіння дизельним паливом намагався залишити місце пригоди, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном, але в той час, водій вантажного автомобіля «MAN» моделі «TGX 18 460», державний номерний знак « НОМЕР_1 » ОСОБА_6 помітив ОСОБА_3 та попередив його про намір викликати поліцію, після чого останній втік.
Згідно інформації Головного управління статистики у Закарпатській області середня ринкова вартість дизельного палива по Україні станом цін на 02 вересня 2020 року становить 21.39 грн. (двадцять одна гривня тридцять дев`ять коп.) за один літр.
За таких обставин ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 10481.00 грн. (десять тисяч чотириста вісімдесят одна гривня нуль копійок).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно 02 вересня 2020 року у нічний час в селі Соломоново перелив дизельне паливо з автомобіля марки «MAN» в пластмасові каністри, вважав, що робить це непомітно для інших осіб. Щиро розкаявся у вчиненному, обіцяв не вчиняти кримінальних правопорушень та просив суворо не карати.
Прокурором, обвинуваченим та захисником у судовому засіданні заявлено клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповідності до положень ст.325 КПК України, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає за можливе провести судовий розгляд без участі потерпілого.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є проступком, вчинений умисно, особу винного, який раніше судимий.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з наведеного, беручи до уваги думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, думку обвинуваченого та його захисника, які не заперечили щодо призначення вказаного прокурором виду покарання, суд, з урахуванням принцину справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.
Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді громадських робіт бере до уваги те, що матеріали кримінального провадження не містять обмежень, передбачених ч.3 ст.56 КК України, щодо призначення такого виду покарання.
Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 373-374, 381-382 КПК України, ст. ст.12, 50, 185 КК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області ОСОБА_1