Справа № 306/828/21
Провадження № 1-кс/306/171/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року м. Свалява

Слідчий суддя Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000063 від 26.05.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
З поданого клопотання та матеріалів, доданих до нього встановлено, що слідчим відділом відділення поліції №1 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000063 від 26.05.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.
Прокурор посилається на те, що відповідно до постанови про визнання речовим доказом та приєднанням до матеріалів кримінального провадження від 22.06.2020 року, визнано речовим доказом автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_1 , та пластикову упаковку, жовтого кольору, циліндричної форми в якій знаходилась суха подрібнена речовина, зеленого кольору схожа на «марихуану».
Оглянувши клопотання про арешт майна та додані до нього документи, та оцінивши на предмет відповідності його вимогам КПК України, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 132 КПК України, при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно із ч.2. ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Як вбачається із клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, в самому клопотанні не викладені фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема не викладено обов`язкові елементи складу правопорушення: не зазначено місце вчинення правопорушення. Слідчі дії вчинялись до внесення відомостей про подію в ЄРДР, та разом з цим не зазначено правові підстави проведення огляду іншого майна особи та підстави вилучення майна, а саме: автомобіля марки «VOLKS W.AGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_1 , та пластикової упаковки, жовтого кольору, циліндричної форми в якій знаходилась суха подрібнена речовина, зеленого кольору схожа на «марихуану», огляду чи обшуку.
Отже, прокурором в клопотанні не зазначено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 170 КПК України, та в порушення ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки ним не надано доказів, що автомобіль, зазначений в клопотанні, на праві власності або на праві користування належить ОСОБА_4 або є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також був предметом злочину або були підшуканий, пристосований чи використаний як засоби або знаряддя вчинення злочину, тобто підпадає під ознаки майна, на яке може бути накладено арешт з метою спеціальної конфіскації. Наявність постанови про визнання майна речовим доказів саме по собі не наділяє таке майно зазначеними критеріями.
Крім того в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, прокурор в клопотанні не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності третьої особи (законного власника майна), непричетної до події кримінального правопорушення, завданням кримінального провадження та наслідки арешту автомобіля для його власника.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив, та для усунення недоліків клопотання слід встановити строк - сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаної ухвали прокурором.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000063 від 26.05.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України - повернути прокурору Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , для приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.
Встановити строк, який не може перевищувати сімдесят дві години, для усунення зазначених у ній недоліків.
Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Свалявського районного суду
Закарпатської області ОСОБА_1