Провадження № 1-кп/643/881/21
Справа № 643/2252/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001899 від 17.12.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, заміжньої, з середньою освітою, тимчасово не працюючої, в силу ст. 89 КК України не судимої, без місця реєстрації, фактично мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що вона 17.12.2020 року, о 03:00 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, діючи за раптово виниклим протиправним умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, розуміючи протиправність своїх дій, нанесла ОСОБА_4 декілька ударів руками і ногами по голові, тулубу, хапала за волосся, попередньо збила з ніг, вкусила за палець лівої кисті, чим дно з висновком судово-медичної експертизи № 496-С/20п/п від 18.12.2020, нанесла наступні тілесні ушкодження: садна на голові, шиї, лівій руці, забійну рану на лівій руці. За ступенем тяжкості: садна, синці, забійна рана, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів (відповідно до п.п. 2.3.2. Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 , вчинила - кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що 17.12.2020 року, о 03:00 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 в ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, діючи за раптово виниклим протиправним умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, розуміючи протиправність своїх дій, нанесла ОСОБА_4 декілька ударів руками і ногами по голові, тулубу, хапала за волосся, попередньо збила з ніг, вкусила за палець лівої кісті, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 496-С/20 п/п від 18.12.2020 року, наступні тілесні ушкодження: садна на голові, шиї, лівій руці, забійну рану на лівій руці. За ступенем тяжкості: садна, синці, забійна рана, зносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів (відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень).

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , під час її допиту, свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнала та підтвердила обставини вчиненого нею кримінального проступку, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснила, що у скоєному злочині свою провину визнає, щиро розкаюється.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Згодом потерпіла ОСОБА_4 надала заяву, в якій вона просить провести судовий розгляд кримінального провадження за її відсутності та призначити покарання на розсуд суду.

Потерпіла, у судовому засіданні 22.04.2021 року, не заперечувала проти розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального проступку за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції - роз`яснивши обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 підтвердила ті обставини, які викладені в обвинувальному акті, а саме: нанесла ОСОБА_4 декілька ударів руками і ногами по голові, тулубу, хапала за волосся, попередньо збила з ніг, вкусила за палець лівої кісті. Обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому нею злочині та просила суд винести мінімальне покарання.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального проступку в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 скоїла умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Судом також було досліджено документи, які стосуються особи обвинуваченої, а саме: копія її паспорта, вимога щодо судимостей обвинуваченої, відповідно до якої судимості погашені, довідки від лікарів нарколога та психіатра, відповідно до яких обвинувачена на обліках у зазначених лікарів не перебуває, висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи № 496-с/20п/п від 18.12.2020 року, висновок експерта № 09/46-С/2021 від 18 січня 2021 року.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації, яка надійшла до суду від Московського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області, орган дійшов висновку про покарання відносно обвинуваченої можливо призначити без позбавлення або обмеження волі, оскільки обвинувачена не становить небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільним покладання на правопорушника додаткових обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, відноситься до категорії проступків.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального проступку щодо особи похилого віку.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини, тяжкість вчиненого кримінального проступку, висновок органу пробації, фактично відсутності завданої шкоди, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, а також бере до уваги, що обвинувачена ніде офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима. За таких обставин, суд дійшов висновку щодо призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу. Оскільки обвинувачена офіційно не працевлаштована, а також немає інших законний джерел доходу, у судовому засіданні зазначила, що працює неофіційно та може сплатити штраф, однак суд враховуючи обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального проступку щодо особи похилого віку, вважає що штраф для обвинуваченої буде занадто м`яким покаранням, тому суд дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченій у вигляді громадських робіт у розмірі 150 годин.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Судові витрати та речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у вигляді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятьдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1