Справа № 504/1900/21
Номер провадження 1-кс/504/630/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.07.2021 рокусмт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представників ПП «Золота Ера XXI» - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджане з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000439 від 12.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівсього районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджане з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна, а саме: на земельній ділянці (будівельний майданчик) за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :02:001:2150 орендар якого за договором оренди земельної ділянки від 21.04.2009 - ОСОБА_7 , заборонивши будь - яким особам та власнику відчужувати, розпоряджатись та користуватись зазначеним майном в тому числі щодо проведення на ньому будь-яких будівельних робіт.
В обгрунтування заявленого клопотання слідчий посилається на те, що для забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, виникла наявна необхідність у проведенні експертизи безпеки життєдіяльності (дослідження причин та наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності з охорони праці), а саме дослідження всіх обставин нещасного випадку, який мав місце 12 червня 2021 року на будівництві житлового комплексу «Золота Ера XXI», що розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Крижанівка, вул. Миколаївська 3, з кадастровим номером :02:001:2150, ТОВ "П.С. БІЛДІНГ" на замовлення ПП «Золота Ера XXI», внаслідок порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, ОСОБА_8 впав з висоти 12-го поверху та отримав тілесні ушкодження, від яких помер в машині бригади «швидкої медичної допомоги».

Таким чином, слідчий зазначає, що у слідства є підстави вважати за доцільне заборонити проведення будь-яких будівельних робіт на будівництві житлового комплексу «Золота Ера XXI», що розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Крижанівка, вул. Миколаївська 3, до встановлення всіх обставин нещасного випадку та на сам перед проведення експертом огляду місця гибелі ОСОБА_8 , що може бути в подальшому використане, як один із доказів причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання.

Представники ПП «Золота Ера XXI» - адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам КПК України, не наведено підстави і мсти відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обгрунтування необхідності арешту земельної ділянки з кадастровим, не зазначено підстави вважати, що дана земельна ділянка відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто не наведені ознаки належності даної земельної ділянки до речових доказів, не зазначено які конкретні елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КПК України можуть бути встановленні та доведені за допомогою земельної ділянки, не доведено обгрунтування необхідності арешту земельної ділянки з урахуванням предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Слідчий СВ відділу поліції № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 у судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не повідомила.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

А відповідно до ч. 2. ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається з клопотання, слідчим відділенням ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000439 від 12.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.06.2021 року приблизно о 14:30 годин на будівництві житлового комплексу «Золота Ера XXI», що розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Крижанівка, вул. Миколаївська, 3 ЖК «Золота Ера» з кадастровим номером :02:001:2150 в ході виконання будівельних робіт з висоти 12 поверху впав робітник ОСОБА_8 . З місця події ОСОБА_8 госпіталізовано до КУ «Одеська Обласна Клінічна лікарня» де в машині бригади «швидкої медичної допомоги» від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер.

В ході досудового розслідування та при проведені першочергових слідчих дій було здійснено огляд місця події (будівельного майданчику) за адресою: Одеська область, Одеський (Лиманський) район, с. Крижанівка, вул. Миколаівська 3, ЖК «Золота Ера XXI» з кадастровим номером :02:001:2150, а також вилучено:1 змив РБК з фрагменту дерев`яної обшивки, який запакований до паперового конверту та фрагменти будівельного сміття у вигляді щебня, які запаковано у паперовий конверт.

Також, 12.06.2021 року було здійснено огляд автомобілю швидкої допомоги, який розташований в 30 метрах від КУ «ОКЛ» за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного 26/32, в ході даного огляду було виявлено та вилучено: кофту бежевого кольору, чорні штани, чорні шкарпетки, кросівки темно-сірого кольору, які упаковані у спец-пакет № SUD 4012740 та мобільний телефон марки Самсунг в корпусі чорного кольору в золотому чохлі, картка Приватбанку з номером НОМЕР_1 , сім-картка з маркуванням НОМЕР_2 , які запаковано до спец-пакету № SUD 3053561, труп ОСОБА_8 направлено на СМЕ.

Згідно договору оренди земельної ділянки від 21.04.2009 року укладеного між Крижанівською сільською радою, в особі голови ОСОБА_9 , та Приватного підриємства «ЗОЛОТА ЕРА ХХІ», в особі директора ОСОБА_10 , останнім передано і строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та експлуатації житлово-спортивного комплексу, розташованої за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Крижанівської сільської ради, с. Крижанівка, вул. Миколаївська між землями СТ «Садовод» та землями МО України.

Постановою слідчого СВ Відділу поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 24 червня 2021 року визнано речовим доказом оглянуту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , ЖК «Золота Ера XXI» з кадастровим номером :02:001:2150.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, орган досудового розслідування, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послається у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не може оцінити ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

В наданих матеріалах, як вважає слідчий суддя, не міститься жодного доказу того, що вказане у клопотанні майно, а саме земельна ділянка за адресою: Одеська область, Одеський (Лиманський) район, с. Крижанівка, вул. Миколаівська 3, ЖК «Золота Ера XXI» з кадастровим номером :02:001:2150, відповідає, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання цього майна речовим доказом у провадженні є формальною.

В постанові слідчого СВ Відділу поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 24.06.2021 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні не міститься достатнього обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає зазначене вище майно.

Таким чином, зазначене вище майно, жодним чином не може відповідати ознакам речового доказу в рамках кримінального провадження № 0000439 від 12.06.2021 року.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна,накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із врахуванням наведених обставин, слідчий в клопотанні, в порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, не навів належну правову підставу; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власників.

Більш того, слідчий суддя вважає, що в разі накладення арешту на майно, з забороною будь - яким особам та власнику відчужувати, розпоряджатись та користуватись зазначеним майном в тому числі щодо проведення на ньому будь-яких будівельних робіт будуть порушенні не лише права власників, а й інших осіб серед яких: власники квартир які будуються, будівельники, інші працівники та підприємства які здійснюють відповідне будівництв, а також призведе до порушення строків здачі в енксплуатацію житлового комплексу.

Також слідчий суддя бере до уваги і той факт, що 09 липня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 було посвідчено заяву гр. ОСОБА_12 , в якій остання повідоляє, про відсутність з її боку будь-яких претензій, в тому числі матеріального та морального характеру до ТОВ «П.С. БІЛДІНГ» та ПП «ЗОЛОТА ЕРА ХХІ», а також інших осіб (юридичних, фізичних), що пов`язані договірними відносинами з вказаними юридичними особами, у зв`язку з подією (нещасним випадком) на будівельному майданчику будівництва Житлового комплексу «Золота Ера», яка відбулась 12 (дванадцятого) червня 2021 (дві тисячі двадцять першого) року, та мала летальні наслідки щодо її чоловіка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому повідомила про відсутність намірів заявлення в майбутньому будь-яких претензій та вимог щодо вищезазначеного, в тому числі, що стосується оскаржень рішень компетентних органів.

Слідчий суддя погоджується з доводами представників власника майна відносно того, що з моменту події минув майже місяць, протягом даного часу на даній земельній ділянці проводились будівельні роботи, роботи з благоустрою території, а тому будь-які сліди ймовірного кримінального правопорушення, які могла б містити на собі земельна ділянка, навряд чи збереглися.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Рішеннями Європейського суду з прав людини від 09.06.2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації» та від 24.03.2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації» наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Отже, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено наявність достатніх підстав для арешту майна, тому дійшов висновку про відмову у задоволенні поданого клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджане з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000439 від 12.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1