Справа № 384/678/18
Провадження № 1-кп/386/7/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 01.04.2018 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузникувате Голованівського району Кіровоградської області, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою загальною освітою, не працюючого, не одруженого, дітей не маючого, повнолітніх утриманців не маючого, інвалідності та важких хвороб не маючого, не військовозобов`язаного, пільг не маючого, не депутата, власного майна та доходу не маючого, раніше судимого:

вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 21.08.2014 по ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України), із застосуванням норм ст. 75 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням двох років іспитового строку;

вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2018 по ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців;

вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2020 по ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки вісім місяців;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за таких обставин.

ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за що був засуджений, 31 березня 2018 року близько 23 години, реалізовуючи злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння автомобілем, прийшов до домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 та через незамкнену хвіртку таємно проник на його територію, де з метою укриття своїх злочинних дій, відрізком проволоки обмотав ручку вхідних дверей житлового будинку, після чого відчинив ворота та шляхом вільного доступу до салону автомобіля марки "ИЖ-412 Москвич", 1990 року випуску, н.з. " НОМЕР_1 ", яким користувався ОСОБА_6 та який належав на праві власності ОСОБА_7 , викотив на вулицю автомобіль. Викотивши автомобіль з подвір`я ОСОБА_6 , ОСОБА_4 сів у салон викраденого автомобіля за кермо та завівши двигун за допомогою ключа запалення, з місця вчинення злочину зник.

Обвинувачений в судовому засіданні відмовився від надання показів на підставі ст. 63 Конституції України, однак під час дослідження доказів звернув увагу суду на те, що ОСОБА_6 на момент подачі заяви не надав жодних документів на підтвердження того, що він являється власником автомобіля, крім того, автомобіль оформлений на іншу особу, при цьому ОСОБА_8 жодних заяв не подавала, а також не вважає себе потерпілою. Свою вину не визнав та стверджував, що не вчиняв кримінальне правопорушення, яке йому ставиться в провину.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, цивільний позов не подала та будь-яких інших претензій не заявляла у зв`язку з чим, з урахуванням вимог ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), за можливості з`ясування всіх обставин справи, судовий розгляд проведено за її відсутності.

Прокурор в судовому засіданні стверджував у доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за обставин, зазначених в обвинувальному акті та вважав за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна та за сукупністю кримінальних правопорушень згідно ч. 4 ст. 70 КК України визначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна. Звернув увагу суду на те, що з дослідженого відеозапису фіксації відеореєстратором подій, що мали місце біля домоволодіння ОСОБА_9 , а також з урахуванням показів останньої, вбачається як ОСОБА_10 та ОСОБА_11 йшли вулицею у нічний час з 31.03.2018 на 01.04.2018, при цьому ОСОБА_10 ніс в руках предмет схожий на акумуляторну батарею. Протоколом огляду місця події від 01.04.2018 при огляді автомобіля встановлено, що акумуляторна батарея знаходилась не у відділенні двигуна, а знаходилась в багажному відділенні. Під час слідчого експерименту від 09.10.2018 за участю ОСОБА_6 , останній показав яким чином були зачинені вхідні двері до будинку, вказав на місце, в якому зберігався автомобіль, вказав на місце, де ним було виявлено сліди транспортного засобу та вказував яким чином автомобіль був викрадений, тобто відтворював обставини.

Захисник в судовому засіданні вважав, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України не доведена, просив виправдати ОСОБА_4 . Зауважив, що висновок експерта автотоварознавця №155 від 13.04.2018, складено експертом без дослідження транспортного засобу, тоді як в ухвалі слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 10.04.2018, якою було призначено судово-товарознавчу експертизу для визначення вартості транспортного засобу, вказано на необхідність надати експерту транспортний засіб, чого не було зроблено. Звернув увагу суду на те, що з дослідженого в судовому засіданні слідчого експерименту від 09.10.2018 за участю ОСОБА_6 , в основі якого 80% складає допит потерпілого, тоді як допитати потерпілого ОСОБА_6 суд не має можливості, а тому допит не може вважатись таким, в розумінні норм КПК України, при цьому слідчий ОСОБА_12 , який проводив слідчий експеримент, потерпілого не попереджав про кримінальну відповідальність. Також захисник вказав на те, що є незрозумілим твердження сторони обвинувачення про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 разом з невстановленою особою, тоді як з показів свідка ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_4 бачили разом з ОСОБА_13 , при цьому з дослідженого відеозапису з відеореєстратора не можливо встановити осіб, які зафіксовані на ньому, в тому числі не можливо встановити, які саме предмети переносять особи, які на відеозаписі зафіксовані. Покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про те, що вони бачили ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які йшли в напрямку домоволодіння останнього, не підтверджують вчинення обвинуваченим злочину. Також вважає безпідставними твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_4 намагався укрити свої злочинні дії шляхом обмотування відрізком проволоки ручки вхідних дверей житлового будинку, оскільки таких доказів не надано. Наявність слідів рук на автомобілі обвинуваченого, самі по собі не підтверджують незаконне заволодіння цим автомобілем, а лише підтверджують факт перебування в ньому обвинуваченого. Також стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження того, що обвинувачений сідав за кермо автомобіля та заводив його. Тому, надані докази не можуть поза розумним сумнівом стверджувати про вчинення обвинуваченим злочину.

Незважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України не визнав, його вина в повному обсязі доведена та підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні та перевірених судом під час судового розгляду, окрім тих, які визнані судом недопустимими.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що проживає по АДРЕСА_2 . На подвір`ї її домоволодіння є чотири камери відеоспостереження з яких здійснюється запис на сервер. Одного дня, коли її чоловік повідомив їй про те, що минулої ночі у ОСОБА_6 викрали автомобіль "Москвич" бежевого кольору, вона передивилась відеозапис, що був зафіксований вночі та упізнала на записі ОСОБА_16 , який іноді проживає у своєї матері та брата, домоволодіння яких під АДРЕСА_3 межує з її домоволодінням. На відео також вже під час дослідження з працівниками поліції впізнала ОСОБА_17 . Вони разом прийшли до домоволодіння, яке розташоване поруч, потім ОСОБА_11 залишився вдома, а ОСОБА_10 кудись пішов. Приблизно через 20 хвилин ОСОБА_10 приїхав на велосипеді до ОСОБА_11 та зайшов до подвір`я тримаючи в руках акумуляторну батарею. Потім вони відразу вийшли з подвір`я та пішли в сторону провулку, який з`єднує вулицю Молодіжну з вулицею Миру, які між собою паралельні. Потім бачила на відео, як ОСОБА_11 та ОСОБА_10 через три години пішки повернулись до ОСОБА_11 . Йдучи вулицею, ОСОБА_11 ніс в руках акумуляторну батарею, яку тримав за ручку, а ОСОБА_10 ніс на плечах згорнуту як мішок ряднину, в якій явно були якісь важкі предмети, оскільки той був зігнутий. Після цього, не бачила ні ОСОБА_11 , ні ОСОБА_10 . Знаючи ОСОБА_11 з негативної сторони, оскільки той постійно бере участь у крадіжках, вона повідомила про побачене до поліції. В ту ніч, коли здійснено запис, автомобіль по вулиці не проїжджав. Під час здійснення фіксації відеозапису, на ньому відображається час та дата фіксації. Знає, що ні у ОСОБА_11 , ні у ОСОБА_10 немає у власності автомобіля, однак автомобіль має дядько обвинуваченого - ОСОБА_18 , житель с. Бузникувате Вільшанського району.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду показала, що в ніч з 31 березня 2018 року на 01 квітня 2018 року приблизно в період часу з 22 години до 23 години разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 пішли до альтанки, що розташована недалеко від провулку, який з`єднує між собою вулиці Молодіжну та Миру в с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області. Потім пішли до домоволодіння матері ОСОБА_11 , де ОСОБА_22 покликала ОСОБА_11 , який вийшов з будинку і також біля альтанки спілкувався з ними. Знаходячись на вулиці Молодіжній, побачили ОСОБА_10 , який їхав на велосипеді та який ніяких речей при собі не мав. ОСОБА_10 зупинився біля них і вони привітались з ним, а потім ОСОБА_10 , котячи велосипед, разом з ОСОБА_13 пішов від них в напрямку місця проживання матері ОСОБА_11 . Альтанка знаходиться на великій відстані від місця проживання матері ОСОБА_11 , і якщо йти до її домоволодіння, то шлях лежить повз домоволодіння ОСОБА_23 . Про що розмовляли ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вона не чула, тієї ночі їх більше не бачила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду показала, що приблизно влітку 2018 року близько о 23 годині разом з ОСОБА_25 та ОСОБА_21 перебувала біля альтанки по АДРЕСА_2 , де вирішили піти до домоволодіння ОСОБА_16 . Прийшовши до будинку останнього, ОСОБА_22 покликала ОСОБА_16 на вулицю і потім вони всі разом, в тому числі і з ОСОБА_13 , пішли до альтанки, де стояли та спілкувались. Приблизно через п`ять хвилин до них на велосипеді під`їхав ОСОБА_10 , який відізвав в сторону ОСОБА_11 . Поспілкувавшись про щось, про що саме вона не чула, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 пішли від них в напрямку житла ОСОБА_10 . Розійшлися близько о 24 годині. Будь-яких інших осіб біля альтанки не бачила. Після тієї ночі з ОСОБА_13 більше не спілкувалась. На другий день у Вільшанському ВП, під час її допиту, вона дізналась про викрадення автомобіля у Кучми.

01 квітня 2018 року до Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся ОСОБА_6 , у зв`язку з чим, цього ж дня внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження за №0000059 (а.с. 1-2, 4 т. 1).

Згідно протоколу огляду місця події від 01.04.2018 з фототаблицями, з 10 год. 10 хв. по 11 год. 40 хв. оглянуто територію домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , де виявлено відсутність автомобіля марки "ИЖ-412 Москвич", 1990 року випуску, н.з. " НОМЕР_1 "; на ґрунтовому покритті проїжджої частини подвір`я виявлено сліди протектора шин автомобіля, які ведуть до в`їзних воріт та сліди взуття з дефектами ковзання. Також на затворі вхідних дверей до житлового будинку, виявлено обмотаний алюмінієвий дріт (а.с. 12-19 т. 1).

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Вільшанським РЕВ УДАІ МВС України в Кіровоградській області та повідомлення приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_26 , власником автомобіля марки "ИЖ-412", 1990 року випуску, н.з. " НОМЕР_1 " був ОСОБА_7 , після смерті якого спадщину прийняла його дочка ОСОБА_8 (а.с. 24, 28 т. 1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 01.04.2018 з фототаблицями, з 13 год. 30 хв. по 14 год. 45 хв. оглянуто ділянку польової насипної дороги, яка веде від с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області до с. Журавлинка Голованівського району Кіровоградської області, на відстані приблизно одного кілометра до с. Журавлинка, де було виявлено та вилучено автомобіль марки "ИЖ-412", н.з. " НОМЕР_1 " (а.с. 33-41 т. 1).

Постановою від 01.04.2018 автомобіль марки "ИЖ-412", 1990 року випуску, н.з. " НОМЕР_1 " визнано речовим доказом і передано під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_6 (а.с. 42-45 т. 1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02.04.2018 з фототаблицями, з 19 год. 00 хв. по 19 год. 45 хв. оглянуто територію домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 на яке вказав ОСОБА_4 , де виявлено та вилучено автомобільну магнітолу (а.с. 46-50 т. 1).

Як вбачається з протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 03.04.2018 із заявою ОСОБА_4 від 03.04.2018, що проводилось на підставі постанови слідчого про відібрання зразків для проведення експертизи від 03.04.2018, з 09 год. 30 хв. по 09 год. 55 хв. в приміщені кабінету №1 Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області в ОСОБА_4 , за добровільною згодою останнього, було відібрано на дактилокарту відбитки пальців обох рук (а.с. 128-131 т. 1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.04.2018 з фототаблицями, з 12 год. 20 хв. по 13 год. 45 хв. слідчим ОСОБА_27 оглянуто кабінет Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області, під час якого ОСОБА_9 добровільно видала для огляду та вилучення відеореєстратор марки "Oltec" моделі "AHD-DVR-445", серійний номер DVR-39, який слідчим було вилучено (а.с. 52-54 т. 1).

Згідно протоколу огляду предмету від 03.04.2018 з фототаблицями та цифровим носієм інформації формату DVD-R диск, з 15 год. 10 хв. по 15 год. 55 хв. проведено огляд вилученого в ОСОБА_9 відеореєстратора марки "Oltec", в пам`яті якого виявлено файли з відеозаписами, які фіксуються з трьох ракурсів. При перегляді файлу від 31.03.2018 з 23 год. 22 хв. по 23 год. 24 хв. вбачається як двоє чоловіків проходять вулицею, один з яких в правій руці несе предмет квадратної форми, схожий на акумуляторну батарею. При перегляді файлу від 01.04.2018 з 01 год. 37 хв. вбачається, як ті самі особи проходять в зворотному напрямку, один з яких в руках тримає предмет квадратної форми, схожий на акумуляторну батарею, а інша особа на спині несе згорток з простирадла в якому загорнуто предмет об`ємної форми з виступаючими кутами. Відеозапис з відеореєстратора скопійовано на цифровий носій інформації формату DVD-R диск, який досліджено в судовому засіданні (а.с. 55-75 т. 1).

Відповідно протоколу огляду місця події від 05.04.2018 з фототаблицями, з 11 год. 20 хв. по 12 год. 05 хв. на території домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , оглянуто автомобіль марки "ИЖ-412 Москвич", 1990 року випуску, н.з. " НОМЕР_1 ", в якому на внутрішній поверхні водійської двері виявлено та вилучено за допомогою липкої стрічки сліди капілярних узорів, які перенесено на аркуш паперу № НОМЕР_3 (а.с. 90-94 т. 1).

Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 11.04.2018, що проводилось з 13 год. 20 хв. по 14 год. 05 хв., ОСОБА_6 вказав на автомобільну магнітолу марки "SD MMC" моделі "3600N" під №2, яку було вилучено під час огляду території домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 на яке вказав ОСОБА_4 , а також повідомив, що саме ця автомобільна магнітола була встановлена у його автомобілі марки "ИЖ-412 Москвич", який було викрадено (а.с. 95-100 т. 1).

Постановою від 11.04.2018 автомобільну магнітолу марки "SD MMC" моделі "3600N" визнано речовим доказом і поміщено на зберігання до камери зберігання речових доказів Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області (а.с. 101-102 т. 1).

Відповідно висновку експерта від 13.04.2018 №155, який надано на підставі ухвали слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 10.04.2018 по справі №384/211/18, вартість автомобіля марки "ИЖ-412 Москвич", 1990 року випуску, н.з. " НОМЕР_1 ", яким незаконно заволодів ОСОБА_4 станом на момент вчинення злочину з урахуванням зносу складає 15101 грн. 82 коп. (а.с. 106-125 т. 1).

Відповідно висновку експерта від 24.04.2018 №150 , який надано на підставі ухвали слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2018 по справі №384/211/18, слід пальця руки найбільшими розмірами по вісях 21х22 мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 38х93, які було виявлено та вилучено на внутрішній поверхні водійської двері автомобіля марки "ИЖ-412 Москвич", 1990 року випуску, н.з. " НОМЕР_1 " при проведенні огляду на території домоволодіння ОСОБА_6 , залишений середнім пальцем лівої руки ОСОБА_4 , а слід пальця руки найбільшими розмірами по вісях 20х29 мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 38х106 мм залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_4 (а.с. 136, 141-149 т. 1).

При проведенні слідчого експерименту від 09.10.2018 за участю ОСОБА_6 , який фіксувався протоколом та технічним засобом, останній показав за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , де в його дворі зберігався автомобіль марки "Москвич", який він придбав у ОСОБА_7 та відсутність якого, він виявив вранці 01.04.2018. Вказав на місце зберігання автомобіля (на подвір`ї, біля будинку), показав подвір`я від в`їзних воріт до місця, де зберігався автомобіль. Відеозапис з огляду місця події скопійовано на лазерний носій інформації DVD-R диск, про що складено протокол від 09.10.2018 та який досліджено в судовому засіданні (а.с. 191-195).

Разом з тим, досліджені в судовому засіданні протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи від 22.05.2018, яка проводилась на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Кіровоградської області від 26.04.2018 та протокол огляду предмету від 05.07.2018, проведеного за наслідками здійсненої негласної слідчої (розшукової) дії (а.с. 157-159 т. 1) та оцінені в нарадчій кімнаті, визнаються судом недопустимими, оскільки прокурором не надано доказів про розсекречення доручень слідчого та ухвал слідчого судді, які стали правовою підставою проведення НСРД, а тому такі обставини свідчать про порушення норм статті 290 КПК. При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду Касаційного кримінального суду, викладений в постанові від 10.06.2020 по справі №711/7640/17.

Однак, визнання судом недопустимими доказами протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи від 22.05.2018 та протоколу огляду предмету від 05.07.2018, за наявності інших вищезазначених доказів, не приводить до висновку про відсутність події кримінального правопорушення та про відсутність достатніх доказів, які доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Як вбачається з показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_19 та ОСОБА_24 , останні бачили ОСОБА_4 в ніч з 31.03.2018 на 01.04.2018 в с. Бузникувате Голованівського (Вільшанського) району Кіровоградської області, де відбулося незаконне заволодіння автомобілем, яким користувався ОСОБА_6 .

З досліджених протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 03.04.2018, протоколу огляду місця події від 05.04.2018 та висновку експерта від 24.04.2018 №150, судом встановлено, що на внутрішній поверхні водійської двері автомобіля, яким незаконно заволодів ОСОБА_4 , виявлено сліди лівої руки останнього, що приводить до переконливого висновку про перебування в салоні автомобіля ОСОБА_4 на водійському сидінні та керування автомобілем. При цьому, суд звертає увагу, що сліди лівої руки залишені з внутрішньої частини двері автомобіля.

Також досліджений протокол огляду місця події від 02.04.2018, вказує на незаконне заволодіння автомобілем ОСОБА_4 , оскільки останній під час огляду вказав на місцезнаходження автомобільної магнітоли марки "SD MMC" моделі "3600N", яка знаходилась по вул. Миру в західній частині с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області та яку впізнав ОСОБА_6 під час пред`явлення речей для впізнання від 11.04.2018 та вказав, що саме ця автомобільна магнітола була в його автомобілі, який зник з подвір`я його домоволодіння.

Твердження захисника про те, що при визначенні вартості автомобіля марки "ИЖ-412 Москвич", 1990 року випуску, н.з. " НОМЕР_1 ", експерту не було передано автомобіль та експертом не оглянутий, є безпідставними, оскільки як вбачається з третього абзацу розділу "ДОСЛІДЖЕННЯ" висновку експерта від 13.04.2018 №155, експертом досліджувався автомобіль, в якому констатував про те, що автомобіль на ходу, загальний технічний стан автомобіля відповідає терміну експлуатації. Крім того, з розділу "Характеристика технічного стану транспортного засобу" зазначеного висновку, вбачається, що автомобіль експертом оглядався та при огляді встановлено, що одометр має п`ятизначний лічильник і його показання складають 61632 км., салон кузова автомобіля мав місця забруднення і пошкодження оббивки салону кузова, оббивки даху кузова та оббивки сидінь, автошини автомобіля були зношені на 50-60%, придатні до подальшої експлуатації, не потребували заміни.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що при складанні висновку експерта від 13.04.2018 №155, експертом автомобіль оглядався та досліджувався.

Твердження захисника про те, що під час проведення слідчого експерименту від 09.10.2018 за участю ОСОБА_6 , слідчим було фактично проведено допит потерпілого, знайшло своє підтвердження, оскільки з дослідженого відеозапису фіксації слідчого експерименту, вбачається як ОСОБА_6 розповідає про обставини справи.

Разом з тим, суд оцінює протокол проведення слідчого експерименту як доказ, отриманий в порядку ст. 240 КПК України, а не як покази потерпілого, які мають бути надані в судовому засіданні особисто або в порядку ст. 225 КПК України.

З дослідженого протоколу проведення слідчого експерименту від 09.10.2018 за участю ОСОБА_6 вбачається роз`яснення останньому прав та обов`язків, а також попередження про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, передбачену ст. 384 КК України, про свідчить підпис ОСОБА_6 в протоколі.

Твердження захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено той факт, що ОСОБА_4 намагався укрити свої злочинні дії шляхом обмотування відрізком проволоки ручки вхідних дверей житлового будинку, є безпідставними та спростовуються протоколом огляду місця події від 01.04.2018, яким було оглянуто територію домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , де виявлено на затворі вхідних дверей до житлового будинку обмотаний алюмінієвий дріт.

Доводи обвинуваченого про те, що потерпілий ОСОБА_6 не є власником викраденого автомобіля, знайшли своє підтвердження, враховуючи досліджену копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Вільшанським РЕВ УДАІ МВС України в Кіровоградській області, власником якого був ОСОБА_7 , однак, враховуючи те, що в ОСОБА_6 знаходилось зазначене свідоцтво, а також він має посвідчення водія на право керування легковим транспортним засобом відповідної категорії "В", що підтверджується дослідженою копією водійського посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_6 (а.с. 25 т. 1), а тому в розумінні п. 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, мав право користування цим транспортним засобом, звідси був належним чином визнаний потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Стороною обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Однак, частково погоджуючись з доводами захисника, суд приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, оскільки не надано жодного доказу на підтвердження таких обставин, а тому суд, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, виходить за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, а саме змінює правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії як вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, оскільки це покращує становище обвинуваченого.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за виключенням протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи від 22.05.2018 та протоколу огляду предмету від 05.07.2018, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і кваліфікує його дії за цією нормою, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Наведені докази у сукупності не викликають сумніву, є достовірними, належними, об`єктивними та допустимими, не суперечать один одному та повністю узгоджуються між собою.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 цього Кодексу є тяжким злочином.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин відповідно до ст.ст. 66-67 КК України для обвинуваченого судом не встановлено.

Як вбачається з довідки-характеристики та довідки про склад сім`ї, виданих 05.04.2018 виконавчим комітетом Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входить дід - ОСОБА_28 , 1941 року народження, скарги відносно обвинуваченого до сільської ради не надходили (а.с. 207-208 т. 1).

Відповідно довідки Вільшанської центральної районної лікарні Кіровоградської області за №529 від 03.04.2018, ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 210 т. 1).

Згідно з довідками МВС України від 03.04.2018, ГУНП в Кіровоградській області від 03.04.2018 та копій вироків Вільшанського районного суду Кіровоградської області і Голованівського районного суду Кіровоградської області, ОСОБА_4 тричі судимий за умисні злочини, а саме: 21.08.2014 по ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням двох років іспитового строку; 19.12.2018 по ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців (злочин вчинено 10.07.2016); 06.03.2020 по ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки вісім місяців (злочин вчинено в середині березня 2018 року) (а.с. 211-212, 217-222 т. 1, а.с. 131-143 т. 2, а.с. 37-41 т. 3).

Голованівський районний суд Кіровоградської області у вироку від 06.03.2020 по справі №384/288/19, визначив рахувати строк відбування покарання ОСОБА_4 з моменту затримання 17.04.2019, за попереднім вироком, та його затримання у вказаному кримінальному провадженні 17.04.2019, зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку день за день.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, його молодий вік та стан здоров`я, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не має інвалідності, раніше неодноразово судимий, після засудження повторно вчинив нове умисне закінчене кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів; за місцем проживання характеризується посередньо, проживає разом з дідом, дружини та дітей не має, пільг не має; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність будь-яких претензій зі сторони потерпілої; ставлення обвинуваченого до скоєного, який не визнав вину.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, в Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 зазначено, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома та враховує досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_4 надану Вільшанським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, в якій зазначено, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, у тому числі - окремих осіб (а.с. 53-54 т. 2).

Враховуючи зазначене, дані про особу обвинуваченого, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, який не визнав вину, враховуючи позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не заявила, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням у межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, без конфіскації майна, оскільки наявність такого в обвинуваченого під час судового провадження не встановлено, з частковим складанням покарання, призначеного вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2020, що цілком відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 судом не встановлено, оскільки він будучи засудженим за вчинення кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, що свідчить про те, що він продовжує вчиняти протиправні дії. При цьому, суд оцінює особу ОСОБА_4 , який не працює, дітей не має, утриманців не має, відбуває покарання у виді позбавлення волі, а тому підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням суд не вбачає.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової трасологічної експертизи від 24.04.2018 в сумі 1144 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а саме автомобіль та автомобільну магнітолу залишити власнику.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи до нього згідно реєстру матеріалів досудового розслідування в даному кримінальному провадженні не застосовувались, при цьому обвинувачений перебуває під вартою та відбуває покарання за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2020.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою з моменту затримання, а саме: з 17 квітня 2019 року, при цьому вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2020 ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку день за день, а тому початок строку відбування покарання має рахуватись з 17 квітня 2019 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскації майна.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років та вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2020 у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 1 (один) місяць без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 17 квітня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн.

Речові докази по справі:

автомобіль марки "ИЖ-412 Москвич", 1990 року випуску, н.з. " НОМЕР_1 ", який передано на зберігання ОСОБА_6 - залишити ОСОБА_8 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 ;

автомобільну магнітолу марки "SD MMC" моделі "3600N", яка знаходиться на зберіганні у Голованівському РВП ГУНП в Кіровоградській області - передати ОСОБА_8 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Голованівський районний суд Кіровоградської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1