Справа № 727/2902/21
Провадження № 1-кп/727/265/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

сторін судового кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Шевченківського районного суду м. Чернівці клопотання прокурора про продовження дії застосованого судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000552 від 08.03.2021 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження терміну дії застосованого судом відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивує клопотання тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України. Вважає, що ризики хоча і зменшилися, однак продовжують мати місце, а саме дієвим є ризик переховування обвинуваченого від суду, зважаючи на тяжкість покарання що йому може загрожувати та ризик вчинення нового злочину, у разі перебування на волі, не зменшився і ризик впливу на свідків обвинуваченого у разі перебування на волі. Просить, клопотання задовольнити і не застосовувати щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в його інтересах захисник заперечили проти заявленого клопотання прокурора. Звахисник ОСОБА_7 просив змінити запобіжний захід його підзахисному з тримання під вартою на домашній цілодобовий арешт.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, по відповідно заявлених клпоотанях, суд зважає на наступне.Згідно ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців і дана норма закону, регламентується, виключно порядком дій щодо пропозиції сторонам надати свої клопотання, зокрема клопотання сторони обвинуваченого, захисту.

У відповідності до ст.29 Конституції України право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений положеннями статті 199 КПК України, згідно з якою слідчий суддя, зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Судом за матеріалами справи, встановлено, що 10.03.2021 року, слідчим суддею Першотравневого районного суду м. Чернівці під час досудового розслідування до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

09.03.2021р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 судом було продовжено в установленому порядку.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.

Згідно ч. 4 ст. 186 КПК України запобіжні заходи продовжуються під час судового провадження судом, за клопотанням прокурора. В судовому засіданні не заперечувалося обвинуваченим, захисником отримання клопотання прокурора та ознайомлення з клопотанням захисника стороною обвинувачення.

Вимогами ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується, тощо. Суд зобов`язаний враховувати обставини індивідуального характеру, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України для оцінки ризиків, які можуть слугувати разом із підставами, визначеними ст. 177 КПК, загальними підставами для продовження терміну тримання під вартою.

Судом встановлено, що ризики на даний час хоча і зменшилися, однак продовжують мати місце, є дієвими та сталими, а саме, це ризик переховування обвинуваченого від суду у разі перебування на волі, ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, враховує високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування та/або втечі (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України) оцінюється у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою грунтується на презумпції, що із перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій її стадії та кожне наступне продовження строку тримання під вартою, має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються і їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи а тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту (рішення у справі «Єчюс проти Литви»).

у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію кримінального провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не продовження застосованого запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Застосований судом відносно обвинуваченого запобіжний захід у співвідношенні з тяжкістю пред`явленого останньому обвинувачення, не виходить за межі розумного строку; який кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу; при цьому судом враховується і об`єктивність не завершення судового розгляду справи за визначеним порядком і обсягом дослідження доказів.

Отже, виходячи з вищенаведеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 зокрема те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, має не стійкі соціальні зв`язки, не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, офіційно не працює, не проживає із сім`єю, тобто не має міцних соціальних зв`язків,

Зазначені вище обставини, на думку суду, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, перебуваючи на свободі, він може вчинити нові злочини, переховуватися від суду, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Тому твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить чинному закону та практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи те, що суд не вважає за можливе обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Згідно позиції Європейського суду у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про застосування, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд бере до уваги п.2 ч.4 ст.183 КПК України та враховує те, що згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 інкриміновано умисний тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, суд, керуючись вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення, при цьому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 176-178, 183, 199, 331 ч.3, 369-372, 376 КПК України, суд, - УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити, застосований судом запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, на строк до 60 днів до 15 жовтня 2021 року, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Копію ухвали вручити стороні обвинувачення, стороні захисту для відома та направити до ДУ Чернівецький слідчий ізолятор № 33, для виконання.

Ухвала суду підлягає оскарженню до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1