ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/924/18
Провадження №1-кп/477/13/21
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу

19 лютого 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши в м. Миколаєві у судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000299 відносно

ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.
08 липня 2020 року прокурором разом із клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою подано клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Клопотання вмотивоване наявністю ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду.
В судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання з підстав, викладених в ньому.
Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, просили застосувати більш м`який вид запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки у обвинуваченого хворіє мати і йому необхідно за нею доглядати.
Ураховуючи, що складання ухвали суду вимагає значного часу, суд на підставі частини другої статті 376 КПК України, обмежився складанням і оголошенням резолютивної частини ухвали.

Заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по вказаним матеріалам, суд дійшов наступного висновку.
Органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.
Обвинувальний акт надійшов до суду 11 травня 2018 року, по кримінальному провадженню призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 10 січня 2019 року по справі призначено судовий розгляд.
Під час судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_3 , ухвалами від 09 вересня 2019 року та від 15 червня 2020 року застосований привід у судове засідання у зв`язку з його неявкою без поважних причин.
Ухвалою суду від 08 липня 2020 року, в зв`язку з неможливістю встановлення місця проживання обвинуваченого ОСОБА_3 , останній був оголошений у розшук, надано дозвіл на його затримання для приводу до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, провадження у справі зупинено.
Зазначена ухвала в частині надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 190 КПК України, втратила законну силу 08 січня 2021 року.
Ухвалою суду від 19 січня 2021 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 для його приводу до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно повідомлення прокурора ОСОБА_4 від 19 лютого 2021 року ОСОБА_3 затриманий 19 лютого 2021 року та цього ж дня буде доставлений до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року провадження по справі відновлено.
У відповідності до частини 2 статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку встановлених законом.
Обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачуваних законом випадках за встановленою законом процедурою (стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 жовтня 1950 року).

Згідно з частиною 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

Згідно приписів статті 177 КПК України необхідність застосування запобіжного заходу, з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, пов`язується з поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, після скоєння злочину, зокрема намагання: переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду; знищення, приховування або спотворення будь-якої речі чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується особа.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину (пункт 3 частини 2 статті 183 КПК України).
Суд уважає доведеними обставини, які свідчать про існування ризиків в даному кримінальному провадженні, а саме переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду.
Поведінка обвинуваченого, яка полягає в умисному невиконанні обов`язку прибути за викликом суду для участі в судових засіданнях, незнаходження обвинуваченого за місцем свого проживання тривалий час, неодноразове застосування до нього приводу в судові засідання, та, як наслідок, оголошення його в розшук ухвалою суду, свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які заявлені прокурором.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам.
Суд також установив, що обвинувачений ОСОБА_3 не є особою, відносно якої, в силу частини 2 статті 183 КПК України, не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Позиція обвинуваченого та його захисника про можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту є не обґрунтованою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам.
Ураховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що обвинувачений зможе ухилитися від суду та продовжувати не виконувати процесуальні рішення.
Керуючись статтями 177, 183, 194, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою стоком на 60 днів.
Ухвала діє з 19 лютого 2021 року по 19 квітня 2021 року та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути поданою через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

СУДДЯ ОСОБА_6

Повний текст ухвали оголошено
22 лютого 2021 року о 16.30 год.