УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2021 року

м. Київ
справа № 159/643/19

провадження № 51- 3067 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 25 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2020 року ОСОБА_5 визнано невинуватим за ч. ч. 1, 2 ст. 190, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК за відсутності у його діянні складу кримінальних правопорушень.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 25 березня 2021 року вказаний вирок залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали Волинського апеляційного суду від 25 березня 2021 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, при цьому у поданій скарзі не зазначає, у чому саме полягає незаконність судового рішення та які конкретно порушення закону допущені судом апеляційної інстанції при розгляді даного кримінального провадження.
Також, у касаційній скарзі прокурора йдеться про недотриманням апеляційним судом вимог ст. 419 КПК, натомість відсутня вказівка на конкретні доводи апеляційної скарги, що залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції.
Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к, якщо прокурор був включений до групи прокурорів, однак не брав участі у судових засіданнях, він має право на подання апеляційної чи касаційної скарг.
Проте документів, які б підтверджували повноваження прокурора ОСОБА_4 у кримінальному проваджені, а отже і його право на подачу касаційної скарги, з огляду на вищевикладене, не долучено.
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора без руху і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3