Справа № 638/9712/21
Провадження № 1-кс/638/1519/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2021 року Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

затриманого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського районного суду в м. Харків скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 на незаконне затримання, -

встановив:
25 червня 2021 року об 14 годині 52 хвилин до Дзержинського районного суду міста Харкова надійшла скарга, мотивована тим, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку статті 208 КПК України 25 червня 2021 року о 01 год 30 хв. за адресою: м.Харків. вул. Чичибабіна, 4 та складено протокол слідчим СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_7 25.06.2021 о 02 годині 50 хвилин у приміщенні кабінету №422 СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області за адресою, м. Харків, вул. Толбухіна, 103. Однак, вищезазначений протокол затримання слідчим складено з порушенням та невиконані частково вимоги статей 104,208, 210 КПК України, а саме: затримання відбувалось без будь яких понятих, фактично був незаконно затриманий більше 5 годин та в АДРЕСА_1 , фактично без складання протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину та не роз`яснені права ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як того вимагає частина 4 статті 208 КПК України, зокрема право мати захисника, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього. Крім того, зазначений протокол не містить відомості, щодо всіх обставин затримання, переміщення та перебування місця знаходження ОСОБА_6 , а також ким саме він був затриманий.

У судовому засіданні адвокат підтримала вказану скаргу.

Затриманий ОСОБА_6 просив задовольнити вказану скаргу.

Слідчий вважав затримання законним та просив відмовити у задоволенні вказаної скарги.

Прокурор вважав затримання законним та просив відмовити у задоволенні вказаної скарги.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до скарги, приходить до висновку про обґрунтованість вказаної скарги.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Своєчасне і точне фіксування затримання є важливою гарантією забезпечення права на свободу, гарантованого статтею 29 Конституції України та статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відсутність протоколу затримання або неточні відомості, внесені у такий протокол, є порушенням права на свободу, оскільки своєчасне і точне фіксування затримання є важливою гарантією від порушення інших прав особи.

Відповідно до ч.1 ст.208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Згідно до ст.209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до ст.210 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа зобов`язана доставити затриману особу до найближчого підрозділу органу досудового розслідування, в якому негайно реєструється дата, точний час (година і хвилина) доставлення затриманого та інші відомості, передбачені законодавством. Про кожне затримання уповноважена службова особа одразу повідомляє за допомогою технічних засобів відповідальних осіб в підрозділі органу досудового розслідування. У разі наявності підстав для обґрунтованої підозри, що доставлення затриманої особи тривало довше, ніж це необхідно, слідчий зобов`язаний провести перевірку для вирішення питання про відповідальність винуватих у цьому осіб.

Відповідно до ч.4 ст.208 КПК України, уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.208 КПК України, про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 213 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, зобов`язана негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.

При цьому, відповідно до ч.2 ст. 211 КПК України затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 208, 42 КПК України підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з практикою Європейського суду фіксація точних даних про затримання, також як і підстави затримання, є необхідною умовою законності для цілей передбачених ст. 5 Європейської конвенції.

У справах Гавула проти України (Gavula v. Ukraine,заява № 52652/07, рішення від 16 травня 2013 року) та Білоусов проти України (Belousov v. Ukraine, заява № 4494/07, рішення від 7листопада 2013 року) ЄСПЛ визнав порушення § 1 статті 5 Конвенції щодо невідповідності часу реєстрації затримання осіб моменту їх фактичного затримання, коли затримки у реєстрації складали одну добу. Окрім того у справі Білоусова (§ 83) ЄСПЛ визначив, що «із заявником поводилися як з підозрюваним, і він залишався під фактичним контролем поліцейських у відділку міліції … і йому не було дозволено покинути будівлю поліцейського відділку за власним бажанням». ЄСПЛ підтвердив свою позицію про те, що «відсутність запису про затримання має само по собі вважатися серйозним порушенням, позаяк за усталеною позицією Суду невизнане затримання особи є повним запереченням фундаментальних гарантій, передбачених статтею 5 Конвенції і є серйозним порушенням цього положення» (справа Гавула, § 82).

Статтею 29 Конституції України кожній людині гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до пп. «с`п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (даліКонвенція) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Відповідно до ч.2 ст.176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим кодексом.

Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.207 КПК України).

За вимогами ч.5 ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

При цьому положення ст.206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.

Станом на час ухвалення рішення ОСОБА_6 підозра не вручена, клопотання про обрання запобіжного заходу до суду не надійшло.

З 19.00 години 24 червня 2021 року до 02 години 20 хвилин 25 червня 2021 року ОСОБА_6 перебував під наглядом представників правоохоронних органів, без можливості вільно пересуватися та без пояснень йому його правового статусу та можливості отримання правової допомоги. У цей час здійснювалися слідчі дії за його участі, що є неприпустимим.

За вимогами ст.193 КПК України обставини затримання особи і тримання під вартою є предметом дослідження під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги в межах її доводів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.206, 309, 376 КПК України, -

постановив:
Задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах затриманого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про незаконне затримання, в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000877 від 24.06.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Визнати незаконним затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000877 від 24.06.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке відбулося 25 червня 2021 року о 02 годині 50 хвилин слідчим СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_7 , здійсненого з грубим порушенням вимог статей 104,208,210 КПК України.

Негайно звільнити затриманого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в порядку глави 18 КПК України .

Слідчий суддя ОСОБА_1 .