Справа №463/63/21
Провадження №1-кс/463/342/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі ДБР), ОСОБА_4 від 16.12.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001530 від 16.12.2020.

Скаргу мотивує тим, що ДБР здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001530 від 16.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ст.170 КК України.

Вказані відомості було внесено до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 08.12.2020, якою задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, внести відомості його заяви про вчинення кримінального правопорушення від 25.11.2020 в порядку ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань

Незважаючи на те, що у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 виклав достатньо фактів його переслідування,шляхом складання незаконної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, внесення неправдивих відомостей до офіційного документа з метою дискредитації його як людини та журналіста і громадського діяча, перешкоджання його законній журналістській та громадській діяльності з боку посадових осіб та працівників Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, а відповідно і завдання йому непоправної моральної, фізичної та майнової шкоди, слідчий ДБР оскаржуваною постановою необґрунтовано відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, тому просить постанову слідчого скасувати; постановити ухвалу, якою залучити ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні та визнати бездіяльність слідчого протиправною.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, разом з тим розгляд скарги просив проводити без його участі.

Слідчий ДБР ОСОБА_4 на розгляд скарги не з`явився, заперечення проти скарги не скерував, причин неявки слідчому судді не повідомив, тому вважаю можливим проводити розгляд скарги у його відсутності, оскільки у відповідності до вимог ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно з ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Як вбачається з матеріалів скарги у провадженні ДБР перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001530 від 16.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ст.170 КК України.

Постановою слідчого ДБР від 16.12.2020 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні з тих підстав, що останній не навів жодних відомостей про завдання йому кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди, не долучено підтверджуючу таку шкоду документів.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_3 посилається на те, що у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 виклав достатньо фактів його переслідування, перешкоджання законній журналістській та громадській діяльності з боку посадових осіб та працівників Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, а відповідно і завдання йому непоправної моральної, фізичної та майнової шкоди.

Частина перша ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Разом з тим, всупереч вказаним вимогам ОСОБА_3 не долучив заяву про вчинення кримінального правопорушення, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити доводи ОСОБА_3 щодо викладу у ній достатніх відомостей про завдання йому непоправної моральної, фізичної та майнової шкоди, а тому підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись вимогами статей 303, 307, 372 КПК України, -

постановив:

в задоволені скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 16.12.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001530 від 16.12.2020 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1