Справа № 635/1323/20
Провадження № 1-кп/635/51/2021
У Х В А Л А
26 квітня 2021 року Колегія суддів Харківського районного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження №0000537 від 10.10.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, які дають підстави вважати, що, враховуючи тяжкість злочину, обвинувачений може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, тому, існують ризики передбачені пунктами 1, 5 частини 1 ст. 177 КПК України, і інший більш м`який запобіжний захід не може запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 просили вирішити питання щодо обрання запобіжного заходу на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового процесу при вирішенні клопотання прокурора, колегія суддів виходить з наступного.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20.11.2020 тимчасово залишено в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» на період розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

Відповідно до листа Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» від 14.04.2021, постановою Верховного суду від 01.04.2021 вирок Харківського апеляційного суду 05.06.2020 скасовано та призначено новий розгляд в апеляційній інстанції. ОСОБА_6 залишено під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, але не більше ніж на 60 діб.

Враховуючи скасування вироку відносно ОСОБА_6 , за яким останнього тимчасово залишено в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

У відповідності до частини першої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 2) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою.
Суд оцінює у сукупності всі обставини, тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких, суспільну небезпеку злочину, який інкримінується обвинуваченому, та приходить до висновку про продовження існування ризику можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КК України, існує.
При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину.

Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справ «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Летельє проти Франції).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини,право на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, яке інкримінується обвинуваченому, відсутність місця проживання останнього, місця роботи, родини, а тому відсутність міцних соціальних зв`язків, неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинувачений схильний до вчинення правопорушень, а тому існує ймовірність вчинення ним іншого кримінального правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1,5ч.1 ст. 177 КПК України, існують та виправдовують тримання особи під вартою.

Вищевказані обставини у сукупності свідчать також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України колегія суддів не визначає розмір застави, оскільки інкримінований ОСОБА_6 злочин спричинив загибель людини.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 24 червня 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Повний текст ухвали оголошено 27.04.2021.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3