31.03.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/898/20
Провадження № 1-кп/533/9/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000024 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець село Приліпка, Козельщинський район, Полтавська область, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта повна середня, офіційно не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

27 серпня 2020 року близько 20 години 30 хвилин за адресою АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , виникла сварка.

В ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, умисно наніс три удари правою рукою зжатою в кулак в область голови та один удар коліном в область тулубу ОСОБА_6 , чим самим спричинив останній, згідно висновку експерта № 710 від 31.08.2020, тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя, садна правого передпліччя, перелому 11 ребра зліва, які утворилися від дії тупих предметів (не менш ніж чотирьох ударів) і за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та надав покази, що дійсно літом минулого року він наніс потерпілій декілька ударів кулаком після сварки з потерпілою.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала заяву від 14.01.2021 про здійснення судового розгляду справи без її участі на усіх судових засіданнях, просила суд суворо покарати обвинуваченого.
Вина обвинуваченого окрім показань обвинуваченого, підтверджується іншими належними та допустимими письмовими доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.08.2020, з якого вбачається, що 27.08.2020 близько 20 год. 30 хв. у АДРЕСА_2 , обвинувачений на ґрунті ревнощів наніс тілесні ушкодження гр. ОСОБА_6 (а.с. 82);
- висновком експерта № 710 від 31.08.2020, з якого вбачається, що у гр. ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя, садна правого передпліччя, перелому 11-го ребра зліва, які утворилися від дії тупих предметів (не менш ніж від чотирьох ударів), можливо у вказаний строк і при вказаних обставинах в постанові, і за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоров`я (а.с. 83).
Оцінивши сукупність досліджених доказів, керуючись законом та внутрішнім переконанням, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними і достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , і його дії вірно кваліфіковано стороною обвинувачення.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 23.09.2020 № 358 (а.с. 85-91) ОСОБА_4 будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи іншого хворобливого стану психіки, а виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості. Савченко під дію ч. 2, ч. 3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає та може постати перед судом, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує та не має психічних недоліків, в силу яких він був би не здатний правильно усвідомлювати факти, події, що мають значення по справі.
Вирішуючи питання про покарання обвинуваченого, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, а також особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді, підготовленої Козельщинським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як дуже високий. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
У розумінні статей 314, 314-1 КПК України досудова доповідь представника персоналу органу пробації складається з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує засудженого, а також прийняття судового рішення про розмір покарання та має виключно рекомендаційний характер, яку суд може врахувати виходячи із своїх дискреційних повноважень.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, думку прокурора, обвинуваченого та потерпілої, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, думку прокурора, захисника, молодий вік обвинуваченого, а також те, що обвинувачений відповідно до акту судово-психіатричного експерта виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 , п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого.
Майнова шкода потерпілій не завдана.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 368-371, 373-374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком - 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1