Справа № 473/696/21
Номер провадження1-кп/473/148/2021
Категорія: ч.2 ст.125 КК України.
ВИРОК
іменем України

"25" травня 2021 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта професійна технічна, не працює, сімейний стан не одружений, на утриманні дітей не має, зареєстрованого за місцем проживання та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

малолітній потерпілий ОСОБА_5 ,

законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

захисник адвокат ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

15 лютого 2021 року біля 17 годин 30 хвилин в селі Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_8 перебував на АДРЕСА_2 , де побачив малолітнього потерпілого ОСОБА_5 . При цьому у обвинуваченого ОСОБА_8 на підґрунті раніше виниклих неприязних відносин з останнім, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, перебуваючи в положенні стоячи обличчям до малолітнього ОСОБА_5 , умисно наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область обличчя, внаслідок чого малолітній потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді суцільного крововиливу на нижньому та верхньому повіках правого ока з раною в ділянці правої брови, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_8 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 не визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення та відмовився давати показання в судовому засіданні на підставі статті 63 Конституції України.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Малолітній потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив факт вчинення кримінального правопорушення відносно нього обвинуваченим ОСОБА_8 , який мав місце 15 лютого 2021 року біля 17 годин 30 хвилин, коли він, а також обвинувачений ОСОБА_8 знаходились біля крамниці «Аліса» на вулиці Дімітрова в селі Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області. При цьому обвинувачений ОСОБА_8 підійшов до нього та перебуваючи в положенні стоячи обличчям до нього, умисно вдарив його кулаком лівої руки в обличчя. При цьому у обвинуваченого ОСОБА_8 на пальці лівої руки була масивна каблучка, якою при нанесенні удару в обличчя, йому було розсічено праву брову. Крім розсічення брови, йому був також спричинений суцільний крововилив на нижньому та верхньому повіках правого ока, який також виник від нанесення цього ж удару кулаком лівої руки обвинуваченим ОСОБА_8 в область його обличчя.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 15 лютого 2021 року біля 17 годин 30 хвилин, вона разом із своїми знайомими обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , яка є старшою сестрою малолітнього потерпілого ОСОБА_5 зайшли до приміщення крамниці «Аліса» в селі Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області. Після придбання ними товарів, як покупців крамниці, вони почали виходити з крамниці. Обвинувачений ОСОБА_8 вийшов попереду них. Біля крамниці він зустрівся з малолітнім ОСОБА_5 . При цьому вона почула крик ОСОБА_8 та побачила, що ОСОБА_11 присів на землю, а обвинувачений ОСОБА_8 стояв біля нього. Вона зрозуміла, що обвинувачений ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_12 , але самого удару вона не бачила. Вона з ОСОБА_10 підбігли до ОСОБА_12 та побачили, що у нього була розбита брова над правим оком, з рани йшла кров. Вони запитали у ОСОБА_12 , що трапилось, і за що його вдарив ОСОБА_8 , але на це ОСОБА_12 промовчав. Вона снігом промила обличчя ОСОБА_13 , і при цьому ОСОБА_12 сказав, що він сам винен в тому, що його вдарив в обличчя ОСОБА_8 . Після цього обвинувачений ОСОБА_8 ще хотів вдарити ОСОБА_14 , але вона та ОСОБА_10 не дали цього зробити обвинуваченому ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 15 лютого 2021 року біля 17 годин 30 хвилин, коли вона разом із своїми знайомими обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_15 виходили з торгівельного залу крамниці «Аліса» в селі Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області, вона побачила, як обвинувачений ОСОБА_8 , який йшов попереду них, при зустрічі з її молодшим братом малолітнім ОСОБА_5 вдарив його кулаком лівої руки в обличчя. При цьому ОСОБА_11 присів на землю. Вона з ОСОБА_9 підбігли до ОСОБА_12 та побачили, що у нього була розбита брова над правим оком, з рани йшла кров. Вона почала кричати на обвинуваченого ОСОБА_8 за те що він розбив брову її молодшому брату ОСОБА_5 . Коли вона кричала на обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в цей час промивала снігом обличчя ОСОБА_13 , так як на обличчя з розбитої рани йшла кров.

Підстав для сумнівів в об`єктивності показань потерпілого ОСОБА_5 , а також свідків, які були допитані в судовому засіданні, у суда немає, так як дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить належними, необхідними, допустимими та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15 лютого 2021 року, представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 його матір ОСОБА_6 повідомила посадову особу Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про вчинене відносно її малолітнього сина ОСОБА_12 кримінального правопорушення, яке мало місце 15 лютого 2021 року біля 17 годин 30 хвилин на вулиці Дімітрова в селі Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області біля крамниці «Аліса», коли мешканець села Білоусівка ОСОБА_8 спричинив її сину тілесні ушкодження в області обличчя. /а.к.п. 20/.
Підсумками судової медичної експертизи №64 від 19 лютого 2021 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , був виявлений суцільний крововилив на нижньому та верхньому повіках правого ока з раною в ділянці правої брови. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень в час вказаний постраждалим біля 17 годин 30 хвилин 15 лютого 2021 року. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, пункт 2.3.3, тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень, не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи та ударі об тверду обмежену поверхню. На тілесних ушкодженнях не відобразилась поверхня травмуючого предмета. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару рукою, ногою. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, постраждалий знаходився обличчям до травмуючого предмета, в момент спричинення тілесних ушкоджень. /а.к.п. 22 24/.
Допитаний в судовому засіданні судовий медичний експерт ОСОБА_16 підтвердив правильність висновків даної судової медичної експертизи №64, яка була розпочата ним 16 лютого 2021 року та закінчена 19 лютого 2021 року на підставі постанови від 16 лютого 2021 року органа дізнання РУП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області. При цьому він повідомив, що розсічення правої брови у малолітнього потерпілого ОСОБА_5 могло виникнути при ударі його кулаком руки в обличчя, при якому на пальцях руки якою наносився удар могли знаходитись перстні або каблучки .

Суд знаходить вірними підсумки даної судової медичної експертизи, що підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме те, що тілесні ушкодження у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 виникли від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею біля 17 годин 30 хвилин 15 лютого 2021 року. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару рукою, коли малолітній потерпілий ОСОБА_5 знаходився обличчям до травмуючого предмета, якою був кулак лівої руки обвинуваченого ОСОБА_8 , в момент спричинення тілесних ушкоджень. Підсумок даної судової медичної експертизи, який носив вірогідний характер, в частині того, що виникнення тілесних ушкоджень у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 не виключається внаслідок падіння з положення стоячи та ударі об тверду обмежену поверхню, в судовому засіданні не пітверджений доказами за кримінальним провадженням. Даний доказ за кримінальним провадженням, суд знаходить належним, так як підсумки судової медичної експертизи №64 від 19 лютого 2021 року, крім висновку, який носив вірогідний характер, в частині того, що виникнення тілесних ушкоджень у малолітнього потерпілого ОСОБА_5 не виключається внаслідок падіння з положення стоячи та ударі об тверду обмежену поверхню, який в судовому засіданні не пітверджений доказами за кримінальним провадженням, прямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, має значення для кримінального провадження, є достовірним та допустимим, так як він отриманий в порядку, встановленому КПК України.
Аналіз та оцінка приведених належних та допустимих доказів за кримінальним провадженням в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 .
Спростування позиції обвинуваченого ОСОБА_8 при невизнанні ним вини.
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 не визнав свою вину та в судовому засіданні доводив, що він не причетний до тілесних ушкоджень на обличчі малолітнього потерпілого ОСОБА_5 . Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_8 та вважає їх недостовірними, так як позиція обвинуваченого ОСОБА_8 повністю спростовується показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , а також свідків, показання яких в судовому засіданні були послідовними та логічними, і які суд може покласти в обґрунтування вироку за кримінальним провадженням. Дані показання малолітнього потерпілого ОСОБА_5 об`єктивно підтверджені підсумками судової медичної експертизи №64 від 19 лютого 2021 року. Даний висновок судової медичної експертизи №64 від 19 лютого 2021 року, повністю підтверджує показання малолітнього потерпілого ОСОБА_5 в частині того, що обвинуваченим ОСОБА_8 був нанесений один умисний удар кулаком лівої руки по обличчю малолітнього потерпілого ОСОБА_5 в область правого ока. Локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень у малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , визначені висновком судової медичної експертизи №64 від 19 лютого 2021 року, які були спричинені малолітньому потерпілому ОСОБА_5 обвинуваченим ОСОБА_8 , приводять суд до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 носили умисний характер та були направлені на спричинення умисних тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому ОСОБА_5 . Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_8 . Показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо відсутності його вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, дані ним в судовому засіданні суперечать матеріалам кримінального провадження, і не можуть бути прийняті судом для обгрунтування вироку. Невизнання в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_8 вини, суд вважає спробою обвинуваченого ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності саме за ч.2 ст.125 КК України, а також відсутністю у обвинуваченого ОСОБА_8 критичного аналізу своїх умисних дій та небажанням визнати злочинну неправомірність своїх умисних дій, при вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України відносно малолітнього потерпілого ОСОБА_5 . Позицію сторони захисту з посиланням на фотознімок, який наданий в судовому засіданні стороною захисту /а.к.п. 47/, при якій сторона захисту вважала, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не могли бачити подію при якій малолітній потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні пошкодження, через наявність високого глухого цегляного паркану перед приміщенням крамниці «Аліса» суд вважає неспроможною. При наближенні, або ж при виході з надвірної території крамниці «Аліса» в селі Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області по пішохідній доріжці на вулиці Дімітрова, через відкриту металеву хвіртку зеленого кольору, свідкам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відкривалась для візуального огляду частина території перед будівлею крамниці «Аліса», яка знаходиться поза цегляним парканом, що надавло можливість даним свідкам спостерігати механізм отримання тілесних ушкоджень малолітнім потерпілим ОСОБА_5 , при умисному нанесенні йому удару кулаком лівої руки в область обличчя обвинуваченим ОСОБА_8 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_8 .
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 , суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, які б відповідно до ст.66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом не встановлено. Обставиною яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд визнає вчинення ним кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.
Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд виходить з наступних обставин. При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком. Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що він повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними.
Крім того суд враховує стать та вік обвинуваченого ОСОБА_8 , який задовільно характеризується за місцем проживання, має професійну технічну освіту, не працює, є не судимим, не одруженим та не має на утриманні дітей. Він не перебуває на диспансерних обліках лікарів наркологів та психіатрів комунальних медичних закладів Миколаївської області, та не звертався до них для отримання амбулаторної допомоги. /а.к.п. 26 31/. З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, передбаченим ч.2 ст.125 КК України, його наслідки для неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , який на момент вчинення даного кримінального проступку відносно нього, був малолітнім, а також інші обставини провадження, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання, та наявності обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, з урахуванням особи обвинуваченого та його відносин з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 , суд вважає можливим призначити вид основного покарання в виді громадських робіт, а межах визначених санкцією ч.2 ст.125 КК України для даного виду покарання, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , який буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.
До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Цивільній позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_8 не застосовувався. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому основне покарання в виді 200 /двісті/ годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1