Єдиний унікальний номер 722/324/21
Номер провадження 1-кп/719/11/21
УХВАЛА
про відмову у закритті кримінального провадження

26 березня 2021 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новодністровськ, Чернівецької області, клопотання прокурора Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276 від 19.06.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2021 року із Чернівецького апеляційного суду в Новодністровський міський суд Чернівецької області надійшло клопотання прокурора Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000276 від 19.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, зазначених в останньому, та просить його задоволити.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не з`явилась, проте подала заяву від 24.03.2021р. про розгляд клопотання у її відсутності, щодо задоволення клопотання покладається на розсуд суду.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 19 червня 2015р. до ЄРДР внесено відомості про те, що 18.06.2015 року близько 17 год. 30 хв. невідома особа, представившись працівником банку «Приватбанк», під час розмови із номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , під приводом зміни пін-коду банківської картки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки с. Вітрянка, Сокирянського району, шляхом обману заволоділа грошовими коштами останньої із її кредитної картки № НОМЕР_2 в загальній сумі 9458,00 грн., чим спричинила матеріальної шкоди на вказану суму. Попередня правова кваліфікація за ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування були допитані потерпіла ОСОБА_5 , свідок ОСОБА_6 ; отримано відомості про ІР-адрес авторизації зловмисника на сервісі « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; слідчий за погодженням прокурора неодноразово звертався із клопотаннями про тимчасовий доступ до речей і документів, за результатами розгляду яких було постановлено ухвали про надання тимчасового доступу до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю та перебувають у володінні ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», ПАТ «Укртелеком», ТОВ «ТриМоб», ТОВ «Інтертелеком» з метою отримання інформації про власника банківського рахунку, на який було перераховано грошові кошти із рахунку потерпілої, власника номера телефону, з якого здійснювався дзвінок потерпілій, та користувача ІР-адреси.

Однак, незважаючи на ухвали суду, якими задоволені клопотання слідчого, останній не скористався в повному обсязі отриманими дозволами на доступ до запитуваної інформації, внаслідок чого так і не було отримано інформації про власника номера телефону, з якого здійснювався дзвінок потерпілій, та користувача ІР-адреси.

Окрім того, слідчий, отримавши інформацію про власника банківського рахунку, відкритого у ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», на який через сервіс «іРау.ua» було перекинуто кошти потерпілої ОСОБА_5 , не вжив заходів щодо встановлення місця знаходження вказаної особи та проведення її допиту.

Відповідно до п. 3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

В абз. 4 ч. 4 ст.284 КПК України вказано, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 ч.1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Враховуючи положення ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, є кримінальним проступком.

Згідно п. 2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276 від 19.06.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, формально підпадає під дію ст. 284 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У п. 2 ч.1 ст.7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься законність.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

У ч. 5 ст. 9 КПК України зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011р. у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У ч. 5 ст.38 КПК України вказано, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ч. 2 ст. 36, ч.ч. 1, 4 ст. 40, ч. 1 ст. 40-1 КПК України відповідальність за законність та своєчасність дій несе слідчий (дізнавач), а прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений надавати письмові доручення та вказівки, які обов`язкові до виконання, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії, приймати процесуальні рішення.

У ч. 2 ст. 28 КПК України визначено, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У ст. 91 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та зазначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Більше того, відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Приписами ч. 2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Водночас, відповідно до ст.ст. 283, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури. Внесення змін до Кримінального процесуального Кодексу, зокрема, шляхом доповнення ч. 1 ст.284 цього Кодексу п. 3-1, не звільняють слідчого, дізнавача та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання їх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Таким чином, незважаючи на покладені обов`язки, ні прокурор, ні слідчий чи дізнавач не вжили всіх заходів, направлених на повне, об`єктивне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Органом досудового розслідування порушено розумні строки, в повному обсязі не зібрано достатніх доказів, які мають значення для встановлення всіх обставин справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення, а підхід до справи був формальним.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України є передчасним, оскільки, як встановлено судом, під час досудового розслідування слідчим, дізнавачем та прокурором не були вжиті усі можливі заходи та проведені усі можливі слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення осіб, причетних до вчинення злочину, та з`ясування інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження. Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що можливість встановлення причетної до кримінального правопорушення особи вичерпана.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 25, 26, 28, 36, 38, 40, 40-1, 91-93, 283, 284, 369-372, 375-376, 381, 392-395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276 від 19.06.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: