КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 18 серпня 2021 року апеляційну скаргу представника ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року,

за участі:
прокурора ОСОБА_6 ,
представника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , накладено арешт на із забороною відчуження та розпорядження, на нерухоме майно власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), а саме:

- нежитлову будівля (склад) літ. Ж, загальною площею 163, 7 кв. м., огорожу №2, огорожу №-2, ворота №-2, підпірну стіну №-3, відвідну дамбу №4, благоустрі1й території №5, розташовані за адресою: Закарпатська обл., Хустський р., с. Шаян, вулиця Санаторна, будинок 1 «Б», яке згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності за № 258729601 від 27.05.2021 зареєстроване за приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця».
Заборонено ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» здійснювати будь-які дії, в тому числі купівлю-продаж, міну, дарування, передачу в заставу, розпорядження чи статутний капітал іншим особам, спрямовані на відчуження чи передачу права власності вказану нежитлову будівлю.
Заборонено реєстраційній службі Головного територіального управління юстиції у м. Києві та її державним реєстраторам, Державному підприємству «Інформаційно-ресурсний центр», як адміністратору Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, усім державним реєстраторам та суб`єктам державної реєстрації, в тому числі державним реєстраторам та суб`єктам державної реєстрації будь-яких відділів чи управлінь юстиції, що входять до структури Міністерства юстиції України, нотаріусам як спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна.
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» - адвокат ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Щодо строку апеляційного оскарження зазначає, що 31 травня 2021 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», копію ухвали не надіслано, 17 червня 2021 року представник ознайомився з матеріалами судового провадження та ухвалою слідчого судді, апеляційну скаргу надіслано того ж дня.
Як зазначає апелянт, прокурором жодними належними і допустимими доказами не підтверджено здогадки щодо незаконності рішень про видачу свідоцтв про право власності органами місцевого самоврядування.
Майно, на яке оскаржуваною ухвалою накладений арешт,належить на праві власності ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». Право власності на зазначене майно на даний час не оскаржено та не скасовано у визначеному законом порядку.

Окрім того, стороною обвинувачення не доведено існування загрози приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, на яке було накладено арешт відповідно до оскаржуваної ухвали. ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» відкрито володіла нерухомим майном, утримувала його, здійснювала відповідне розпорядження на підставі правовстановлюючих документів, виданих уповноваженими державними органами в порядку чинних нормативно-правових актів. Жодних письмових запитів прокуратури щодо надання інформації та документів стосовно вказаних об`єктів в межах вказаного в оскаржуваній ухвалі кримінального провадження не надходило.

Апелянт звертає увагу на те, що Вищий арбітражний суд України у справі №137/7 досліджував походження майна, на базі якого створено АТ «Укрпрофоздоровниця», і в рішенні по справі №137/7 від 20 січня 1997 року зазначив, що АТ «Укрпрофоздоровниця» правомірно набуло право власності на майно і на сьогоднішній день є єдиним законним власником зазначеного майна.

Як стверджує представник, заяви прокурора про кількість відчужених об`єктів нерухомості (161 за період з 01.01.1994 по 01.01.2021 рр., а загалом 330 об`єктів) також не підтверджуються документами або іншими доказами, які могли би бути враховані судом при прийнятті законного та обґрунтованого рішення за результатами розгляду клопотання про поновлення пропущених строків та накладення арешту на нерухоме майно.

Окрім того, прокурором не надано жодного судового рішення, відповідно до якого, повернуто у власність держави 83 об`єкти нерухомості, стороною яких виступає ПрАТ ЛЗП У країни «Укрпрофоздоровниця».
Також, стороною обвинувачення та слідчим суддею не обґрунтовано, якими доказами підтверджується віднесення нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Хустський p., с. Нїаян, вулиця Санаторна, будинок 1 «Б» до об`єктів кримінально протиправних дій, набутих кримінально протиправним шляхом та отриманих юридичною особою, внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Більше того, як зазначає апелянт, прокурором надано слідчому судді Печерського районного суду міста Києва витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.05.2021, відповідно до якого об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 переданий Товариству на праві приватної власності на підставі рішення Вишківської селищної ради №60 та право власності на нього зареєстроване 22 січня 2021 року.

Вказане рішення Вишківської селищної ради є чинним та не скасоване у встановленому законному порядку, а отже, є обов`язковим для виконання.

Відтак, слідчим суддею при постановлені ухвали про накладення арешту на нерухоме майно, належне товариству на праві приватної власності порушив вимоги ст. сг. 8, 9, 21, 22, 27, 64-2, 172, 173 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущено, з огляду на положення абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 29 липня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0001387, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що неналежне виконання Головою Фонду державного майна України своїх службових обов`язків та системне ігнорування вимог ст.ст. 2, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Фонд державного майна України» в частині відсутності належного контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна, передачі державного майна в оренду та користування, повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства, призвело до відчуження об`єктів нерухомості, які перебували в управлінні Федерації професійних спілок України (), ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), ПрАТ «Укрпрофтур» () та є державною власністю.

У період з 1992 року по теперішній час, службові особи ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», ПрАТ «Укрпрофтур», Федерації професійних спілок України, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими під час досудового розслідування особами, умисно, бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, здійснюють відчуження курортно-оздоровчих, спортивних та інших державних комплексів, які перебувають у їхньому відданні, без погодження із Фондом державного майна України, що призводить до нанесення матеріальної шкоди (збитків) державі в особливо великих розмірах.
Прокурор вказує у клопотанні, що першим етапом злочинного механізму є підготовка членами правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» та ПрАТ «Укрпрофтур» звернення до Федерації професійних спілок України (далі ФПСУ) про надання дозволу на реалізацію земельних ділянок, будівель чи споруд, попередньо визначених об`єктів нерухомого майна, що перебувають в управлінні зазначених юридичних осіб.
Після цього працівниками Департаменту корпоративних прав та майна ФПСУ готується проект постанови президії ФПСУ про відчуження окремих об`єктів нерухомого майна із пропозиціями щодо об`єктів нерухомості, які планується продати нібито через офіційні торги.
Разом з тим до вказаного проекту постанови на адресу членів постійної комісії ради ФПСУ з майнових питань готується пояснювальна записка, в якій міститься інформація про об`єкт нерухомості, що готується до відчуження, а також його характеристика (фінансово-господарський стан), інформація про наявні борги та інші фінансові зобов`язання.
Надалі з метою затвердження постанови про відчуження об`єктів нерухомості скликається президія ФПСУ, до якої входить керівництво ФПСУ, а також як члени (з правом голосу) керівники членських організацій та регіональних осередків ФПСУ.
Після винесення постанови президії ФПСУ, наглядовою радою ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» або ПрАТ «Укрпрофтур» скликається зібрання (засідання правління), на якому остаточно затверджується рішення щодо реалізації визначеного майна.
Таким чином дії осіб, причетних до реалізації вищезазначеної схеми осіб, спрямовані на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, а також на приховання і маскування незаконного походження таких доходів, володіння ними, прав на такі доходи, джерел їх походження, а так само пов`язані із набуттям, володінням та використанням доходів, одержаних злочинним шляхом.
Так, під час проведення слідчих (розшукових) дій органом досудового розслідування отримано інформацію про об`єкти нерухомого майна, що перебувають у володінні ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», які в найближчий час плануються до відчуження, зокрема до продажу плануються: нежитлова будівля (склад) літ. Ж, загальною площею 163, 7 кв. м., огорожа №2, огорожа №-2, ворота №-2, підпірна стіна №-3, відвідна дамба №4, благоустрій території №5, розташовані за адресою: Закарпатська обл., Хустський р., с. Шаян, вулиця Санаторна, будинок 1 «Б».
28 травня 2021 року прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту із забороною відчуження та розпорядження, на нерухоме майно власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), а саме:
- нежитлову будівля (склад) літ. Ж, загальною площею 163, 7 кв. м., огорожу №2, огорожу №-2, ворота №-2, підпірну стіну №-3, відвідну дамбу №4, благоустрі1й території №5, розташовані за адресою: Закарпатська обл., Хустський р., с. Шаян, вулиця Санаторна, будинок 1 «Б», яке згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності за № 258729601 від 27.05.2021 зареєстроване за приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця».
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року клопотання задоволено.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст. 170 КПК України).

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001387про накладення арешту на вказане нежиле приміщення, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, із забороною відчуження, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, зазначене майно у даному кримінальному провадженні постановою старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 від 27 травня 2021 року визнано речовим доказам (а.п. 242-244, т. 1).

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у діяльність ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», з потребами кримінального провадження.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно із забороною його відчуження, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведені обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до приховування, пошкодження, псування, втрати, використання, перетворення, передачі майна.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна із забороною його відчуження, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Окрім того, прокурором долучено до клопотання про арешт майна докази на підтвердження того, що воно готується до продажу. А відтак, з метою недопущення відчуження нежитлової будівлі (склад) літ. Ж, загальною площею 163, 7 кв. м., огорожу №2, огорожу №-2, ворота №-2, підпірну стіну №-3, відвідну дамбу №4, благоустрі1й території №5, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яке згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності за № 258729601 від 27.05.2021 зареєстроване за приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», на неї необхідно накласти арешт.
Також, на даний час прокурором у даному кримінальному провадженні перевіряється факт правомірності набуття права власності вказаного майна приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відтак доводи, на які посилається представник в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами судового провадження та перевіряються органом досудового розслідування.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» - адвоката ОСОБА_5 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження, на нерухоме майно власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), а саме:
- нежитлову будівля (склад) літ. Ж, загальною площею 163, 7 кв. м., огорожу №2, огорожу №-2, ворота №-2, підпірну стіну №-3, відвідну дамбу №4, благоустрі1й території №5, розташовані за адресою: Закарпатська обл., Хустський р., с. Шаян, вулиця Санаторна, будинок 1 «Б», яке згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності за № 258729601 від 27.05.2021 зареєстроване за приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» - адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/28477/21-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_10
Провадження № 11сс/824/4097/2021 Доповідач ОСОБА_9
Категорія ст.170 КПК України