ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/328/21 Справа № 711/4378/21 Категорія: 183, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах ОСОБА_11 , на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2021 року щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина Йорданського Хашимітського Королівства, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, якою застосовано запобіжний захід у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000756 від 21.06.2021, у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави в межах строку досудового розслідування, а саме на 42 дні, строком до 23.08.2021,-

в с т а н о в и в :

13 липня 2021 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції у Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене заступником начальника відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20 червня 2021 року, близько 23 години 10 хвилин, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «KIA Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Черкаси по вулиці Пастерівська, зі сторони вулиці Гоголя в напрямку бульвару Шевченка, в порушення вимог пункту 10.1 та вимог дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув дорожню розмітку 1.1. (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, яку перетинати забороняється та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де перед перехрестям з бульваром Шевченка, поблизу будинку № 8 по вулиці Пастерівська, в м. Черкаси, допустив зіткнення з автомобілем «AUDI A4» реєстраційний номер Литовської Республіки НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював маневр повороту ліворуч з головної вулиці, а саме з бульвару Шевченка на вулицю Пастерівська та рухався по вулиці Пастерівська в зустрічному напрямку для автомобіля «KIA Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого некерований автомобіль «KIA Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 вчинив наїзд на перешкоду у вигляді електроопори.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди:

- пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля «KIA Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загинув на місці пригоди;

- водій автомобіля «AUDI A4», реєстраційний номер Литовської Республіки НОМЕР_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув на місці пригоди;

- пасажир заднього пасажирського сидіння автомобіля «AUDI A4», реєстраційний номер Литовської Республіки НОМЕР_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КПК «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», де близько 03 години ІНФОРМАЦІЯ_5 померла при наданні медичної допомоги.

Зазначено, що порушення Правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «KIA Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 .

Тому ОСОБА_11 оголошено про те, що він підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 286 КК України діяння визначене даною правовою нормою карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, а під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризика передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України зазначено, що враховуючи вагомість доказів причетності ОСОБА_11 зібраних у ході досудового розслідування до скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень, міру покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим, те що останній ніде офіційно не працевлаштований, наведене свідчить про те, що він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, враховуючи той факт, що останній є громадянином Йорданського Хашимітського Королівства та на території України проживає на підставі посвідки на постійне проживання є обґрунтовані підстави вважати, що останній може виїхати за межі України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В обґрунтування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів, покладається та обставина, що на цей час у межах досудового розслідування всі свідки кримінального провадження не допитані, судові експертизи у кримінальному провадженні на цей час проводяться, тому є всі підстави вважати, що при обранні ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу, останній може незаконно впливати на потерпілих та свідків, експертів у кримінальному провадженні шляхом умовлянь, погроз, підкупу чи інше.

В обґрунтування ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином покладається та обставина, що ОСОБА_11 може уникати проведенню слідчих (розшукових) дій шляхом надання недостовірних відомостей про свій стан здоров`я.

При обранні конкретного запобіжного заходу до ОСОБА_11 , орган досудового розслідування враховує вказані ризики, тяжкість вчиненого злочину і його наслідки загибель осіб молодого віку, а також те, що практика ЄСПЛ, у разі обґрунтованості підозри у вчиненні тяжкого злочину, допускає застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Орган досудового розслідування просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави в межах строку досудового розслідування, а саме на 42 дні, строком до 23.08.2021. Крім того, зазначено, що враховуючи тяжкість злочину орган досудового розслідування просив не використовувати право на визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2021 року клопотання задоволено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави в межах строку досудового розслідування, а саме на 42 дні, строком до 23.08.2021.

Постановляючи ухвалу про доцільність обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив із того, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховував міру покарання за вказаний злочин, що останній ніде офіційно не працює, є громадянином Йорданського Хашимітського Королівства та проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання, що свідчить про те, що він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Судом вказано на те, що відсутність у підозрюваного місця роботи, а відтак і джерела доходів, у сукупності з суворістю можливого покарання, яке загрожує йому за ч. 3 ст. 286 КК України, дає підстави дійти висновку про наявність ризику ухиляння від органів досудового розслідування, прокуратури чи суду.

Також, суд врахував стан здоров`я підозрюваного та дійшов висновку, що відсутні як обставини, так і підстави вважати, що за станом здоров`я чи з інших обставин, підозрюваний не може утримуватися під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2021 року та постановити нову ухвалу, застосувавши відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю або встановити заставу у межах вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в наданих матеріалах та кримінальному провадженні відомості про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відомості про обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відсутні.

Вказує, що в оскаржуваній ухвалі взагалі відсутні посилання на будь-які докази, на підставі яких суд дійшов до тих чи інших висновків та прийняв рішення, а наявні виключно посилання на норми права.

Крім того, звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі не зазначені об`єктивні підстави для застосування взяття під варту без можливості внесення застави, належно не мотивований висновок про їх наявність, не наведені аргументи та докази на користь того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спростувати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти чи продовжувати інше кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, може ухилятися від виконання процесуальних рішень, перешкоджати становленню істини і що застосування більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належну його процесуальну поведінку.

Вважає, що місцевим судом не враховано, що ОСОБА_11 має місце реєстрації та проживає в м. Черкаси з дружиною та чотирма дітьми, двоє з яких неповнолітні, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, раніше не судимий, має важкий стан здоров`я, на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в ЧМЛ №3, потребує спеціалізованого лікування, нагляду, прийому медичних препаратів, зокрема і знеболювальних, що неможливо в умовах слідчого ізолятора, факт перебування під вартою створюватиме неможливість отримання необхідної медичної допомоги, що нестиме пряму загрозу його стану здоров`я.

Крім того, він визнає вину та щиро розкаюється у вчиненому. Не порушував режиму медичної установи, в якій лікується, належний йому автомобіль розбитий, посвідчення водія вилучене, адвокатом вжиті всі необхідні заходи, щодо фіксування страхового випадку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000756 від 21.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 червня 2021 року, близько 23 години 10 хвилин, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «KIA Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушуючи вимоги пункту 10.1 та вимог дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, перед зміною напрямку руху перетнув дорожню розмітку 1.1. (вузька суцільна лінія), яку перетинати забороняється, та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де перед перехрестям з бульваром Шевченка, поблизу будинку № 8 по вулиці Пастерівська, в м. Черкаси, допустив зіткнення з автомобілем «AUDI A4» реєстраційний номер Литовської Республіки НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював маневр повороту ліворуч з головної вулиці, а саме з бульвару Шевченка на вулицю Пастерівська та рухався по вулиці Пастерівська в зустрічному напрямку для автомобіля «KIA Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого некерований автомобіль «KIA Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 вчинив наїзд на перешкоду у вигляді електроопори.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди:

- пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля «KIA Optima», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загинув на місці пригоди;

- водій автомобіля «AUDI A4», реєстраційний номер Литовської Республіки НОМЕР_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув на місці пригоди;

- пасажир заднього пасажирського сидіння автомобіля «AUDI A4», реєстраційний номер Литовської Республіки НОМЕР_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КПК «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», де близько 03 години ІНФОРМАЦІЯ_5 померла при наданні медичної допомоги.

23 червня 2021 року 31 травня 2021 року ОСОБА_11 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, може застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального законодавства слідчим суддею дотримано.

Слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати його, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження.

Слід зазначити про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Окрім того, органами досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які оцінені слідчим суддею в межах КПК України наданих на даній стадії кримінального провадження, що дає законні підстави для обмеження свободи ОСОБА_11 .

Суд першої інстанції вірно врахував обставини кримінального правопорушення, загибель трьох молодих людей, відсутність офіційного працевлаштування та громадянство іншої країни.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками, зробленими судом першої інстанції та вважає, що застосування іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, або звільнення останнього з - під варти не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Посилання скаржника на те, що оскаржувана ухвала є невмотивованою і необґрунтованою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки, наявність існування вказаних ризиків підтверджується матеріалами провадження, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_11 , зокрема, його тяжкість та покарання що йому загрожує.

Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_11 , який постійно проживає в м. Черкаси разом із сім`єю, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, визнає вину та щиро розкаюється у вчиненому - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції.

Щодо посилань на стан здоров`я ОСОБА_11 , то слід зазначити, що будь-яких доказів, які б вказували на стан здоров`я підозрюваного та які б унеможливлювали подальше тримання його під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено, а ті дані, що наведенні стороною захисту, щодо не задовільного стану здоров`я ОСОБА_11 , не свідчать про неможливість перебування останнього під вартою.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що діючі норми права встановлюють, що особа, яка перебуває під вартою, не позбавлена права отримувати належну медичну допомогу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

У пп.1 п. 3 розд. І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року №1769/5, зазначено, що ув`язнені та засуджені, яких тримають у СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених вироком суду (для засуджених). Обмеження прав, які застосовуються до ув`язнених та засуджених, мають бути мінімально необхідними для досягнення обґрунтованих цілей. Такі обмеження не можуть застосовуватись, якщо для ефективного досягнення поставлених цілей існує менше альтернативне обмеження.

Більш того, Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10.02.2012 № 239/5/104 затверджено порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту. Пунктом 2.8 вказаного наказу визначено, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Тому твердження скаржника, що слідчим суддею не дано належної оцінки стану здоров`я підозрюваного, є голослівними, оскільки відповідно до змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя вказане питання дослідив та дійшов вірного висновку про відсутність обставин, які унеможливлювали б перебування підозрюваного під вартою.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 176-178, 182, 183, 331, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27 липня 2021 року.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4