Провадження № 11-кп/4820/179/21
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконфенцзв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Таке рішення суд мотивував тим, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 немає ні одного заохочення, характеризується посередньо, бажання працювати на виробництві не виявив, доручення по виконанню робіт з благоустрою не виконує, а тому місцевий суд дійшов висновку, що засуджений на шлях виправлення не став, а відсутність останнім часом дисциплінарних стягнень про зворотнє не свідчить.
Захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову, якою замінити ОСОБА_7 невідбуту частину покарання більш м`яким, згідно з положеннями ст. 82 КК України. Вважає, що суд першої інстанції не навів достатніх аргументів того, що засуджений ОСОБА_7 , своєю поведінкою та ставленням до праці не став на шлях виправлення, безпідставно не прийняв до уваги, що він по відношенню до інших засуджених, не конфліктний, намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, намагається самостійно виконувати роботи з самообслуговування та дотримуватися вимог пожежної безпеки та безпеки праці, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу. Крім того, не враховано, що ОСОБА_7 , за останній рік відбування покарання у місцях позбавлення волі до дисциплінарної відповідальності не притягувався, виконує роботи з благоустрою колонії, переосмислив свої вчинки та бажає повернутися до нормального життя, що дає усі підстави для заміни судом ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів уважає, що ухвала суду у повній мірі відповідає вказаним вимогам.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.
Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Так, згідно ст.50 КК, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до положень ст.82 КК особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Так, колегією суддів встановлено, що вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 25.01.2017 року, раніше судимого, ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 6 років .
Початок строку покарання ухвалено рахувати з 18.05.2016 року.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.05.2016 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 18.04.2017 року вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 25.01.2017 щодо ОСОБА_7 залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 18.05.2016 по 18.04.2017 року.
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до місцевого суду, у встановленому законом порядку, з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні злочини і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисні тяжкі злочини, за які його засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком - 6 років, станом на 02.12.2020 року відбув більше половини строку покарання, однак, за весь час відбування покарання він немає ні одного заохочення, характеризується посередньо, бажання працювати на виробництві не виявив, доручення по виконанню робіт з благоустрою виконує неохоче. Крім того, мав 22 стягнення, які в установленому законом порядку погашені.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив засудженому ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки така заміна не була б співрозмірною з тяжкістю вчинених засудженим злочинів, і не досягла б мети покарання, яке повинно бути необхідне і достатнє для виправлення засудженого і попередження вчинення нових злочинів.
Суд першої інстанції розглядаючи клопотання засудженого про заміну йому невідбутої частини покарання на більш м`яке, взяв до уваги його позитивну характеристику, але й також врахував інші обставини, які свідчать, що ОСОБА_7 ще не став на шлях виправлення.
Доводи апеляційної скарги про те, що засуджений не конфліктний, намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, самостійно виконувати роботи з самообслуговування та дотримуватися вимог пожежної безпеки та безпеки праці, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу, за останній рік відбування покарання у місцях позбавлення волі до дисциплінарної відповідальності не притягувався, виконує роботи з благоустрою колонії, переосмислив свої вчинки та бажає повернутися до нормального життя, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки висновок суду про не доведеність виправлення засудженого ОСОБА_7 базується на всебічному врахуванні даних про його особу, поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній колонії.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що заміна невідбутої частини покарання засудженому більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4