Код суду 233 Справа № 233/3048/20
Вирок
Іменем України
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця за контрактом, який обіймає посаду водія групи забезпечення продовольства мобільного відділення забезпечення військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.263 КК України,-
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №26 від 30 січня 2019 року ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія групи забезпечення продовольством МВЗ.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Таким чином, з моменту зарахування до списків особового складу частини Специальний НОМЕР_2 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.
Відповідно до ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_5 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.
Натомість, ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину проти громадської безпеки, шляхом придбання, зберігання та носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Згідно вимог п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N576, дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.
Відповідно до вимог п. 2 Положення - до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини І - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсинами).
Згідно п.п. 4 та 15 Положення визначено, що право на володіння вогнепальною зброєю посадовими особами та громадянами і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України, а посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
На початку вересня 2019 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, будучи військовослужбовцем, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України та Конституції України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у порушення вищевказаного законодавства, проходячи поблизу лісопосадки, а саме, покинутих бойових позицій у м. Мар`янка Донецької області, знайшов предмети зовні схожі на боєприпаси. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання бойових припасів, а саме: двадцяти дев`яти предметів схожих на патрони калібру 5.45x39 мм, шістнадцяти предметів схожих на патрони калібру 9х18 мм, одного предмету схожого на патрон калібру 20x70 мм та предмета схожого на патрон 16 калібру. Достовірно знаючи, що виявлені ним предмети є патронами до вогнепальної зброї, тобто боєприпасами, придбання, зберігання і носіння яких без відповідного дозволу є незаконним, ОСОБА_5 підібрав їх, тим самим здійснив незаконне придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу. Далі, ОСОБА_5 придбані при вищевказаних обставинах боєприпаси, привіз до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим здійснивши умисне незаконне носіння боєприпасів без передбаченого законом дозволу. Після чого, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання, за вищевказаною адресою, в шафі ванної кімнати сховав боєприпаси у військовій шапці зеленого кольору, тим самим почав умисно незаконно зберігати боєприпасів без передбаченого законом дозволу.
18 травня 2020 року в ході проведення в установленому законом порядку обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено та вилучено: двадцять дев`ять предметів схожих на патрони калібру 5.45x39 мм, шістнадцять предметів схожих на патрони калібру 9x18 мм, та однин предмет схожий на патрон калібру 20x70 мм, та предмет схожий на патрон 16 калібру.
Згідно висновку експерта № 2/2-131 від 27 травня 2020 року за результатом проведення судової - балістичної експертизи, виявлені та вилучені в ході обшуку речі є боєприпасами, з яких двадцять дев`ять патронів з маркувальними позначеннями: «3- 90 » є бойовими проміжними патронами калібру 5,45 х 39 мм, шістнадцять патронів з маркувальними позначеннями: « НОМЕР_3 » є пістолетними патронами калібру 9x18 мм, патрон з маркувальними позначеннями «16-16» є мисливським патроном 16-го калібру до гладкоствольної мисливської зброї.
Таким чином, ОСОБА_5 придбав, носив та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.
25 березня 2021 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій і оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_7 укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій останнього за ч. 1 ст.263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 , в повному обсязі сформульованого обвинувачення, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_7 .
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно ст.314 ч.3 п.1 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.ст. 468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити та призначити узгоджений в ній вид і розмір покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України в обсязі висунутого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально сплатити штраф в такому розмірі. Крім того, підтвердив обставини, викладені прокурором в обвинувальному акті. Щиро шкодує про вчинене.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження та вивчення матеріалів кримінального провадження, переконався що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, а також те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.263 КК України, тобто придбав, носив та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу, за яким належить призначити йому, узгоджений сторонами угоди про визнання винуватості, вид та розмір покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.
Обставин, які б, відповідно до ст.67 КК України, обтяжували би покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.
Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, за проведення експертизи № 2/2-131 від 27 травня 2020 року підлягає стягненню зі ОСОБА_5 , на користь держави 1961 гривні 40 копійок.
Питання речових доказів вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Керуючись ст.ст.314,373, 374, 474- 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити, узгоджене сторонами угоди, покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави (балансовий рахунок: 3111 «Надходження до загального фонду державного бюджету», код бюджетної класифікації доходу: 24060300 «Інші надходження») судові втрати на залучення експерта в розмірі 1961 (однієї тисячі шестидесяти однієї) гривня 40 копійок.
Речові докази дев`ять патронів з маркуванням «3-90» калібру 5,45х39мм, шістнадцять патронів з маркуванням « НОМЕР_3 » калібру 9х18 мм., мисливський патрон з маркуванням «16-16» 16-го калібру, які зберігаються в камері схову речових доказів ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (Дружківським ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області» за квитанцією №126 - знищити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1