Справа № 216/5008/20
Провадження № 1-кп/216/912/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2021 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0001416 від 16 серпня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимий, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2020 року приблизно о 18.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Центрально-Міський ринок» на вул. Лермонтова в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_3 , діючи спонтанно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_6 та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи, що його дії є очевидними для оточуючих, шляхом ривка відкрито заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 8T» синього кольору в силіконовому чохлі вартістю 3 344 грн 33 коп., який на той час знаходився в руках у потерпілого. Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення з мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 зник, чим завдав останньому майнової шкоди на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, визнав повністю і дав суду такі показання. У той день, влітку минулого року, він поблизу Центрально-Міського ринку на вул. Лермонтова в м. Кривому Розі вживав алкогольні напої. Перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, він вирішив поїхати додому та пішов на зупинку громадського транспорту чекати свою маршрутку. У відкритих дверях маршрутки, під час входу до неї, в нього з потерпілим виник конфлікт, в ході якого він вихватив у потерпілого з рук його мобільний телефон і побіг у двори будинків у напрямку площі Визволення, що було далі він не пам`ятає через стан спя`ніння. У подальшому, приблизно через годину чи півтори того ж дня йому з невідомого мобільного номеру зателефонував працівник поліції та повідомив про необхідність прибути до площі Визволення для з`ясування обставин злочину. На площі Визволення його на автомобілі чекали працівники поліції, з якими він поїхав на місце події, де розповів і показав останнім обставини вчиненого ним злочину, а поліцейські склали процесуальні документи. На той час він вже розпорядився викраденим у потерпілого телефоном, але як саме - не пам`ятає, продав чи віддав так комусь. Згодом працівники поліції знайшли цей телефон і повернули потерпілому. Також зазначив, що в обвинувальному акті всі обставини викладені правильно та повністю відповідають дійсності. Будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, зокрема фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається, критично ставиться до скоєного, усвідомив і засуджує свій негативний вчинок, зробив відповідні висновки, обіцяє виправитись та запевняє не допускати подібної поведінки в майбутньому. Також зазначив, що вважає справедливим покарання, яке просив призначити прокурор, оскільки коштів на сплату значної суми штрафу в нього не має.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, з будь-якими письмовими заявами чи клопотаннями протягом усього часу розгляду справи до суду не звертався, цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явив.

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності потерпілого.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду всіх присутніх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини й мотиву інкримінованого йому кримінального правопорушення. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому у суду не виникло сумнівів у його волевиявленні. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, суд детально роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж).

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває (а.к.п. 66-73).

Також суд бере до уваги, що завдана злочином шкода відшкодована повністю шляхом повернення потерпілому ОСОБА_6 викраденого в нього мобільного телефону (а.к.п. 33).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та наслідки, обстановку й мотиви скоєння злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, перед і пост кримінальну поведінку останнього, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, перше притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність офіційної роботи, родини та утриманців, не перебування на обліках, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, відшкодування завданої злочином шкоди шляхом повернення потерпілому викраденого майна та відсутність у нього претензій до обвинуваченого, а також думку останнього про справедливість покарання, яке просив призначити йому прокурор, оскільки коштів на сплату значної суми штрафу в нього не має.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України у виді громадських робіт, оскільки більш м`який вид покарання не зможе забезпечити досягнення його мети через відсутність в обвинуваченого постійної офіційного роботи та стабільного законного джерела доходу.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчиненого діяння, відповідатиме тяжкості злочину й даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Призначаючи вказане покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 653 грн 80 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта (а.к.п. 54).

Строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту закінчився, підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 8T», - вважати повернутим власнику ОСОБА_6 згідно з його розпискою від 17 серпня 2020 року;

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 653 (шістсот п`ятдесят три) грн 80 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1