УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2020 Справа №607/3447/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0003102 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Захисник заявив клопотання про зміну раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо нього під час досудового розслідування, на особисте зобов`язання, унаслідок зменшення обсягу ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, що мали місце під час обрання йому вказаного запобіжного заходу, а також обсягу обвинувачення у зв`язку із виділення в окреме провадження епізодів кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_3 , передбачених ч.2 ст.185 КК України, по яких судом вироком 28 квітня 2020 року затверджено угоду про примирення, покарання по якому ОСОБА_3 вже відбув.

Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд, заслухавши клопотання сторони захисту, думку прокурора, який заперечив у задоволенні клопотання, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що клопотання сторони захисту слід задовольнити, виходячи з наступних мотивів.
Згідно ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , хоча будучи особою молодого віку, одруженим, який має на утриманні 2 малолітніх дітей та постійне місце проживання, однак, ніде не працюючим, неодноразово судимим за вчинення, у тому числі, злочинів проти власності, на даний час знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину під час дії іспитового строку за попереднім вироком, ніде не працює, що дає суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі відсутності будь-якого запобіжного заходу, матиме можливість, зважаючи, у тому числі, на санкцію кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують своє існування та стороною захисту доказів про зменшення їх обсягу не подано і судом не встановлено.

Водночас, враховуючи зменшення обсягу обвинувачення ОСОБА_3 (з 3-ох до 1-ого епізоду), того, що останній відбув покарання за вироком від 28 квітня 2020 року, обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.2 ст.186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а саме: мізерну вартість майна, яке відкрито намагався викрасти обвинувачений, яка близька до 43 грн. , добровільне відшкодування ним шкоди потерпілому за вказане майно, суд вважає, що достатнім запобіжним заходом, який забезпечить мету його застосування, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання обґрунтованим у попередньому абзаці даної ухвали ризикам, є особисте зобов`язання з покладенням на ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України обов`язків.

На підставі викладеного і керуючись ч.3 ст.331, ч.2 ст.376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 , підтримане обвинуваченим задовольнити.

Змінити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти негайно.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: з`являтися за першою вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу та покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків встановити до 10 вересня 2020 року.

Копії ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Головуючий суддяОСОБА_1