Справа № 201/5585/21
Провадження № 1-кс/201/1761/2021
УХВАЛА
Іменем України
10 червня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 20.09.2019 року про закриття кримінального провадження № 0002129, внесеного до ЄРДР 28.08.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої вказала, що 04.06.2021р. вона отримала в приміщенні ВП №5 ДРУГІ Головного управління Національної поліції постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002129 від 28.08.2019р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, внесеного до ЄРДР від 20.09.2019 р. Постанова прийнята слідчим ОСОБА_4 20.09.2019р., але, в порушення п.6 ст.284 КПК України, не була їй надіслана поштою. Вказує, що слідчий ОСОБА_4 не зможе надати суду докази своєчасного направлення їй постанови. Вважає, що причиною ненаправлення слідчим постанови є її явна незаконність і необґрунтованість; слідчий ОСОБА_4 не вчинила жодної слідчої дії для встановлення обставин, на які вона посилалась в заяві про вчинене кримінальне правопорушення та визнання потерпілим (в порядку статей 55,56,2 І4 КПК України) від 03.07.2019р. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, та її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК). Слідчий не зібрала жодного доказу, відповідно, не і надала їм оцінку і не встановила обставини, які вона виклала в своєї заяві про вчинене кримінальне правопорушення, але зробила висновок про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, хоча суть діяння не виклала і не встановила на підставі доказів. Закриваючи кримінальне провадження за відсутності в діянні складу злочину, передбаченого ст.162 ч.1 КК України, слідчий не вказала, в чому саме полягає діяння, хто є суб`єктом його вчинення, не встановила наявності суб`єктивної сторони діяння, а також не конкретизувала об`єктивної сторони діяння, обмежившись викладенням в Постанові лише витягу із коментару КК України щодо ст.162 КК України без визначення, які саме з елементів злочину (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в даному випадку. Слідчим не наведено жодної очевидної та підтвердженої матеріалами провадження підстави закриття кримінального провадження, а також відсутні посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами. Належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування, у постанові слідчого не наведено.

Враховуючи все вищевикладене, скаржниця вважає, що постанова слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням вимог ст.ст. 92, 94 КПК України, а її зміст не відповідає вимогам статті 110 КПК України.
Скаржниця надала суду заяву про розгляд скарги без її участі, просила її задовольнити.

Слідчий ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області (стара назва Соборний ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що наявні докази в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим, дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 6 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Під час розслідування слідчий здійснює процесуальні дії, тобто усі передбачені кримінально-процесуальним законодавством заходи, слідчі дії, що виконують функції збирання, дослідження, оцінювання й використання доказів. Процесуальні дії завжди спрямовані на одержання та перевірку доказів під час розслідування кримінального провадження - збирання та фіксацію доказів, притягнення як обвинуваченого, обрання запобіжного заходу, визнання потерпілим, цивільним позивачем або цивільним відповідачем тощо.

Таким чином сторона захисту, потерпілий можуть звернутися до сторони обвинувачення із клопотанням у порядку ст. 220 КПК України, в якому можуть просити слідчого або прокурора про виконання певних процесуальних дій, а останні мають розглянути таке клопотання та у межах дискреційних повноважень прийняти рішення про проведення процесуальних дій або відмову у їх проведенні.

КПК України закріплений правовий статус слідчого судді систему закріплених нормативно-правовими актами засад і норм, які визначають процесуальне становище, повноваження (права та обов`язки) слідчого судді.

До повноважень слідчого судді у відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 07 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Соборного ВП ДВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002129 від 28.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України.

20.09.2019 року слідчий СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області виніс постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Мотивуючи свою постанову слідчий лише описав склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Як вказує скаржниця, слідчому ОСОБА_4 не було чого писати в постанові із-за її протиправної бездіяльності, остання не зібрала жодного доказу, відповідно, не і надала їм оцінку і не встановила обставини, які я виклала в своєї заяві про вчинене кримінальне правопорушення, але зробила висновок про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, хоча суть діяння не виклала і не встановила на підставі доказів.
Закриваючи кримінальне провадження за відсутності в діянні складу злочину, передбаченого ст.162 ч.1 КК України, слідчий не вказала, в чому саме полягає діяння, хто є суб`єктом його вчинення, не встановила наявності суб`єктивної сторони діяння, а також не конкретизувала об`єктивної сторони діяння, обмежившись викладенням в постанові лише витягу із коментарю КК України щодо ст.162 КК України без визначення, які саме з елементів злочину (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в даному випадку.
Слідчий суддя погоджується з доводами, викладеними в скарзі, зазначаючи, що усіх можливих слідчих дій у провадженні не здійснювалося.

Також жодної конкретної процесуальної дії, яка була проведена під час досудового розслідування не вказано. Жодних вказівок, які б свідчили на розслідування вказаного провадження не зазначено. Постанова про закриття кримінального провадження містить лише формальний опис складу злочину, однак без зазначення конкретної інформації, які саме слідчі дії були проведені, які були отримані результати, яким чином встановлювалася інформація щодо свідків чи очевидців, які могли б підтвердити факт скоєння кримінального проступку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи зі змісту ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому чи дізнавачу щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником.

Отже, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування проведено з порушенням вимог Закону, без повного, об`єктивного дослідження доказів справи та з`ясування всіх обставин справи, тому слідчий суддя прийшов до переконання, що наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що слідчим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 56, 93, 110, 153, 220, 284, 303 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 20.09.2019 року про закриття кримінального провадження № 0002129, внесеного до ЄРДР 28.08.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, задовольнити.
Постанову слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 20.09.2019 року про закриття кримінального провадження № 0002129, внесеного до ЄРДР 28.08.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, - скасувати.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1