ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційну скаргу заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2020 року у кримінальному провадженні №0000035 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.05.2012 року за ч.2 ст. 307,69 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнився 01.07.2014 року, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2020 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України і йому призначене покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_7 із проханням вирок суду скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості

Провадження№11-кп/822/45/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст. 185 ч.1 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Також наголошує,що ОСОБА_6 раніше тричі притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень різних категорій, у тому числі тяжких злочинів

Судимість за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.05.2012р. за ч.2 ст. 307 КК України,яким обвинувачений був засуджений на 3 роки позбавлення волі,не погашена,однак обвинувачений належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.

Вказує,що із врахуванням ст.34,п.1.ч.1 ст.67 КК України у діях ОСОБА_6 вбачається обтяжуюча покарання обставина-рецидив злочинів,що залишилось поза увагою суду.

Матеріальна шкода потерпілому не відшкодована.

Вважає,що покарання у виді штрафу,яке є найменш суворим,не сприятиме виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Просив ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ст. 185 ч.1 КК України у виді 6 місяців арешту.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив залишити вирок районного суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок районного суду скасуванню в частині призначення покарання ОСОБА_6 із ухваленням нового вироку.

Районним та апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 17 квітня 2020 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів в с. Дністрівка, Кельменецького району, Чернівецької області з неогородженої території ТОВ «АТЗТ Мирне», шляхом вільного доступу, таємно за допомогою транспортного засобу мотоцикла марки «ІЖ Планета-4» без номерного знаку, який йому не належить, викрав 12 секцій металевої огорожі загальною вагою 840 кг., вартістю 2100 грн., які перевіз до свого місця проживання та розпорядився на власний розсуд, спричинивши товариству з обмеженою відповідальністю «АТЗТ Мирне» матеріальну шкоду на загальну суму 2100 грн.

Такими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення,передбачене ст.185 ч.1 КК України: таємне викрадення чужого майна(крадіжка).

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_6 та правильності кваліфікації діяння за обставин, викладених у вироку, не оспорюється в апеляційній скарзі прокурором, а тому колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить у вироку доводів на підтвердження тих обставин, які не оспорюються.

Згідно ст. 65 КК України, п.1,п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, у кожному конкретному випадку, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та наслідки, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Із врахуванням ступеню тяжкості,обставин злочину,його наслідків і даних про особу судам слід обговорювати питання про призначення більш суворого покарання,зокрема, особам за наявності рецидиву злочину.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню засудженим нових злочинів

Судова колегія вважає, що таких вимог суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_6 не дотримався.

Призначаючи покарання, суд вказав,що враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є проступком, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується по місцю проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд врахував щире розкаяння у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.

При цьому поза увагою та без належної оцінки залишились обставини,неврахування яких істотно вплинуло на правильність вироку в частині призначення покарання.

Зокрема,із матеріалів провадження вбачається,що ОСОБА_6 раніше судимий за ч.2 ст. 307 КК України,тобто за скоєння умисного тяжкого корисливого злочину,відбував реальне покарання у виді позбавлення волі.(а.с.134-136)

Такі дані про особу обвинуваченого взагалі судом не враховані при призначенні покарання.

У період непогашеної судимості за вчинення попереднього злочину ОСОБА_6 вчинив нове кримінальне правопорушення,яке за чинною наразі редакцією ч.1 ст.185 КК України є кримінальним проступком.

Скоєння умисного кримінального правопорушення особою,яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення є рецидивом кримінальних правопорушень та обставиною,яка обтяжує покарання(п.1.ч.1 ст.67 КК України),що судом безпідставно не враховано при призначенні покарання,і на це слушно вказує прокурор у апеляційній скарзі.

Із характеристики по місцю проживання вбачається,що ОСОБА_6 зарекомендував себе як особа із непередбачуваною поведінкою, алкогольними напоями не зловживає,однак у стані алкогольного сп`яніння проявляє себе із негативної сторони,бували сварки та бійки із односельцями.Не одружений,проживає із матір`ю,1955 р.н.(а.с.150-152)

На даний час обвинувачений не працює,даних про його доходи із законних джерел у провадженні немає,а тому покарання у виді штрафу не буде дієвим для досягнення мети покарання

На час ухвалення вироку матеріальна шкода потерпілому була відшкодована обвинуваченим лише частково у розмірі 518 грн.З моменту ухвалення вироку до цього часу шкода потерпілому ОСОБА_6 також не відшкодована.

За таких обставин покарання у виді штрафу,яке є найбільш м`яким згідно санкції ч.1 ст.185 КК України, не відповідатиме меті покарання,що передбачена ст.50 КК України,а тому апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, та касувати вирок суду в частині призначення покарання відповідно до ст.407,409,414 КПК України,оскільки призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим внаслідок м`якості.

При призначенні покарання судова колегія враховує ступінь тяжкості вчиненого діяння,яке є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину,після звільнення із місць позбавлення волі належних висновків для себе не зробив,не працює,посередньо характеризується.

Обставинами,що пом`якшують покарання судова колегія враховує щире каяття,активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданої кримінальним проступком шкоди

Також колегія враховує наявність обставини,що обтяжує покарання рецидив кримінальних правопорушень

Із врахуванням викладеного,покарання у виді арешту,що передбачене санкцією ст.185 ч.1 КК України,буде необхідним і достатнім для досягнення мети покарання виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,409,414,418,420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2020 року відносно ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ст. 185 ч.1 КК України у виді 2(двох) місяців арешту.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3