Справа № 344/6602/16-к
Провадження № 11-кп/4808/132/21
Категорія ст. 116 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2021 року, якою на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України (далі КК) звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 116 цього Кодексу, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) закрито, -

в с т а н о в и л а:

Вказаним ухвалою ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець АДРЕСА_1 , українець, з середньою спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий, громадянин України,
звільнений на підставі ст. 49 КК від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 116 цього Кодексу, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК закрито.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту скасовано.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави - 23859 (двадцять три тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 56 коп. за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Згідно оскаржуваної ухвали суду обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілої.

Злочин вчинено за таких обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 проживав у с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області разом із своєю дружиною ОСОБА_12 . Протягом спільного проживання між подружжям часто виникали сварки та конфлікти з приводу їхнього інтимного життя, а саме через сексуальні розлади ОСОБА_8 , що дуже пригнічувало останнього. Крім того, ОСОБА_8 через вроджену ваду лівої руки ( парез ) з дитинства відчував себе фізично слабким, з приводу чого у нього розвинулись різного роду страхи та фобії, у зв`язку з чим він, з метою самозахисту, постійно носив при собі пістолет ударно-травматичної дії. ОСОБА_8 офіційно не працював, практично весь час проводив за комп`ютером, заробляв на життя програмуванням. В червні 2015 року ОСОБА_8 у всесвітній мережі Інтернет познайомився із громадянкою Російської Федерації ОСОБА_13 , з якою вів переписку та спілкувався за допомогою програм відео конференції. Будучи враженим та захопленим зовнішністю ОСОБА_13 , ОСОБА_8 під час спілкування повідомив їй про свої сексуальні розлади та понадіявся, що з її допомогою може їх позбутися.

В період з 15.01.2016 року по 24.01.2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_13 спільно відпочивали у Таїланді, після чого вирішили продовжити та поглибити свої стосунки. ОСОБА_13 прилетіла літаком з м.Москви до м.Івано-Франківська, де в аеропорту близько 16 год. 00 хв. її зустрів ОСОБА_8 , після чого вони на автомобілі останнього марки «Тойота Яріс» д.н.з. НОМЕР_1 направились у готель «Надія», що по вул. Незалежності, 40 в м.Івано- Франківську, де ОСОБА_13 поселилась у номері 701. Близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_8 залишив ОСОБА_13 в готелі та направився додому, де повідомив дружині, що йде в нічний клуб з друзями та близько 22-30 год. повернувся до ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_13 та ОСОБА_8 повечеряли у розважальному комплексі «Панорама Плаза» в м. Івано-Франківську, а близько 02 год. 00 хв. 30.01.2016 року повернулись у готель « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Перебуваючи у номері готелю, ОСОБА_8 намагався вступити в статевий зв`язок з ОСОБА_13 , однак його спроби були марними, в подальшому ОСОБА_13 задовольнила статеву пристрасть ОСОБА_8 неприродним способом - орально. Вранці, близько 08 год. 30 хв. 30.01.2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_13 знову намагались вступити у статевий зв`язок, однак спроби були знову марними. Внаслідок цього ОСОБА_13 почала принижувати ОСОБА_8 , висміювати його нездатність повноцінного життя як чоловіка та висловлювати з цього приводу образи на його адресу. В результаті вказаного приниження, відчуття безвихідності та закінчення життя у ОСОБА_8 виник стан фізіологічного афекту (сильного душевного хвилювання), який почав миттєво та бурхливо протікати. Зазначений стан у ОСОБА_8 викликав у нього реакцію, спрямовану на позбавлення життя ОСОБА_13

30.01.2016 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання внаслідок тяжкої образи з боку ОСОБА_13 , при зниженій здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, з метою позбавлення життя, схопив дівчину за шию та повалив на ліжко, однак потерпіла чинила опір. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 схопив з тумбочки пістолет травматичної дії, залишений ним попередньо, та умисно впритул здійснив два цілеспрямованих постріли у життєво-важливі ділянки тіла - голову та спину зліва, чим спричинив ОСОБА_13 , згідно висновку експерта № 62 судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозково-лицевої травми з дотичним сліпим кульовим пораненням скроневої ділянки зліва з дефектом м`яких тканин в цій ділянці, розміщенням м`яких тканин по ходу ранового каналу, крововиливом в слизову оболонку лівої щоки, синцями в ділянках чола зліва та лівого ока, крововиливами в м`які тканини голови, уламковими переломами кісток основи та лицевого черепа, забоєм головного мозку, крововиливами під м`яку мозкову оболонку та оболонку мозочка, яка утворилася прижиттєво, незадовго до настання смерті від ударно-травматичної дії еластичної (гумової) кулі при пострілі з спецзасобу несмертельної дії впритул та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення і перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої; сліпого непроникаючого поранення м`яких тканин спини зліва, яке творилося від ударно-травматичної дії кулі прижиттєво та незадовго до настання смерті внаслідок пострілу з близької дистанції, про що свідчить наявність дефекту тканини в центрі, нерівні фестончасті краї, накладання кіптяви та окремих порошинок навколо рани, синців в ділянці шиї та садна в підщелепній ділянці зліва, садна по передньо-боковій поверхні шиї, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 , ОСОБА_8 вийшов із готельного номеру, на власному автомобілі виїхав із автостоянки готелю «Надія» та направився по місцю проживання. Дорогою додому ОСОБА_8 неподалік магазину «Тростянецький», що по вул. Целевича в Івано-Франківську викинув у сміттєві баки пістолет, яким вчинив вбивство ОСОБА_13 та направився додому.

У своїй АС представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 , зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню внаслідок неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 , а відтак внаслідок цього безпідставно звільнено обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Вказує, що кваліфікація дій ОСОБА_8 , як вчинення вбивства в стані сильного душевного хвилювання, не ґрунтується на законі та не відповідає фактичним обставинам справи. Суд та сторона обвинувачення проігнорували одну з фундаментальних презумпцій кримінального права презумпцію осудності. На думку апелянта, в ході судового розгляду встановлено, що кваліфікація дій обвинуваченого, як вбивства в стані сильного душевного хвилювання не знайшла свого підтвердження, а дій ОСОБА_8 слід кваліфікувати, як умисне вбивство, оскільки він вчинив чіткі і осмислені дії щоб приховати сліди злочину, а саме, повісив на двері номера табличку «не турбувати», викрав документи та мобільний телефон потерпілої, щоб перешкодити встановити її особу, приховав або викинув знаряддя злочину пістолет. Все вказане виключає стан фізіологічного афекту. Щодо висновку експерта, то на думку представника потерпілого, він не відповідає вимогам щодо такого роду досліджень і його взагалі не слід брати до уваги. Крім цього, суд першої інстанції безпідставно відмовив представникам потерпілого у допиті свідка ОСОБА_12 , яка перша за версією обвинуваченого спілкувалася з ним після вбивства, а також, безпідставно відмовив представникам потерпілого у допиті експерта ОСОБА_14 , незважаючи на те, що висновок має очевидні недоліки і суперечності.

Просить ухвалу суду з цих підстав скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Також просить повторно дослідити наявні у справі докази, які зазначені в АС та викликати і допитати в судовому за сіданні свідків ОСОБА_12 та експерта ОСОБА_14 .

До початку апеляційного розгляду по суті, колегія суддів відхилила клопотання апелянта про виклик та допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_12 та експерта ОСОБА_14 , оскільки вказане клопотання було обґрунтовано мотивами, які явно виходять за межі обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 , яка підтримали подану АС, просять ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , пояснення прокурора ОСОБА_7 , які заперечили доводи поданої АС, ухвалу суду вважають законною та обґрунтованою і просять залишити її без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що її слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС.

Згідно вимог ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Положенням ст. 94 КПК встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Зі змісту апеляційних вимог представника потерпілого ОСОБА_11 -адвоката ОСОБА_10 вбачається, що вона не погоджується із правильністю правової кваліфікації дій ОСОБА_8 та вважає, що в його діях вбачаються ознаки більш тяжкого злочину.

Разом з тим, відповідно до вимог діючого кримінального процесуального закону право висунення та формулювання обвинувачення належить виключно прокурору, який відповідно до вимог п.1 ст.121 Конституції України підтримує державне обвинувачення в суді.

Відповідно до положень ч.1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а в ч. 2 цієї статті зазначено, що під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Згідно вимог ч.3 ст. 337 КПК, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 19.05.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_13 , вчиненого в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілої, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК. А 20 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 за вказаною статтею складено обвинувальний акт, та цього ж дня його було направлено до суду.

Таким чином, суд першої інстанції не вправі був вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення саме за ст. 115 КК, оскільки це погіршує становище особи та грубо суперечить вимогам КПК.

Доводи апелянта про те, що кваліфікація неправомірних дій ОСОБА_8 , а саме як вчинення вбивства в стані сильного душевного хвилювання, не ґрунтується на законі та не відповідає фактичним обставинам справи, є необґрунтованим, виходячи із наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК, підтверджується наведеними в ухвалі доказами, що ґрунтуються на їх всебічному, повному і безпосередньому дослідженні, яким дана належна правова оцінка.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_8 ст. 116 КК, а його вина доводиться доказами, зібраними під час досудового розслідування та ретельно дослідженими в суді першої інстанції.

Так, допитаний в судовому засіданні першої інстанції свідок ОСОБА_15 , який являється кандидатом медичних наук, підтвердив, що до нього звертався обвинувачений ОСОБА_8 , який мав фізичну ваду з дитинства, з приводу надання медичної допомоги щодо подолання постійного страху (фобії).

Про звернення за медичною допомогою в 2013 році також підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , лікар лікарні №3 м. Івано-Франківська. Зокрема свідком в свій час було встановлено обвинуваченому діагноз «особистісний розлад».

Про обставини виявлення потерпілої на місці вчинення злочину підтвердили в судовому засіданні працівники готелю «Надія» (м.Івано-Франківськ), свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ..

Про перебування в готелі «Надія» в м.Івано-Франківську 30.01.2016 року обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_13 підтвердив в судовому засіданні паркувальник згаданого закладу, свідок ОСОБА_21 .

Із показань допитаної в судовому засіданні експерта ОСОБА_22 , яка являється практичним психологом та має експертний стаж понад 15 років, вбачається, що вона в 2016 році разом з двома іншими експертами проводила судово-психіатричну експертизу ОСОБА_8 . За наслідками проведення експертизи було встановлено, що ОСОБА_8 , в момент скоєння кримінального правопорушення перебував у стані фізіологічного афекту (у стані сильного душевного хвилювання), який був викликаний образою потерпілої через неспроможність вступити в статевий зв`язок.

Відповідно до протоколів огляду місця події від 31.01.2016 року, з фототаблицями, було оглянуто приміщення готельно-ресторанного комплексу «Надія» в м.Івано-Франківську де в одному з номерів було виявлено труп потерпілої ОСОБА_13 , з ранами в ділянці голови та спини (137-161 т.2).

Протоколом огляду трупа від 01.02.2016 року, з фото таблицями, згідно якого було оглянуто труп потерпілої ОСОБА_13 та зафіксовано відповідні тілесні ушкодження (а.с.162-166 т.2).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №62 від 29.03.2016 року,з якого вбачається, що у ОСОБА_13 виявлено наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозково-лицевої травма з дотичним сліпим кульовим пораненням скроневої ділянки зліва з дефектом м`яких тканин в цій ділянці, розміщенням м`яких тканин по ходу ранового каналу, крововиливом в слизову оболонку лівої щоки, синцями в ділянках чола зліва та лівого ока, крововиливами в м`які тканини голови, уламковими переломами кісток основи та лицевого черепа, забоєм головного мозку, крововиливами під м`яку мозкову оболонку та оболонку мозочка, яка утворилася прижиттєво, незадовго до настання смерті від ударно-травматичної дії еластичної (гумової) кулі при пострілі з спецзасобу несмертельної дії впритул та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення і перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої; сліпого непроникаючого поранення м`яких тканин спини зліва, яке творилося від ударно-травматичної дії кулі прижиттєво та незадовго до настання смерті внаслідок пострілу з близької дистанції, про що свідчить наявність дефекту тканини в центрі, нерівні фестончасті краї, накладання кіптяви та окремих порошинок навколо рани, синців в ділянці шиї та садна в підщелепній ділянці зліва, садна по передньо-боковій поверхні шиї, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень (а.с.172-174 т.2).

Висновком експерта № 105 від 04.02.2016 року, де в крові з трупа ОСОБА_13 виявлено антиген А за ізосерологічною системою АВО (а.с.175 т.2).

Відповідно до висновку експерта № 81 від 03.03.2016 року, на шматку шкіри з лівої скроневої ділянки виявлено вхідну вогнепальну рану, яка утворилася внаслідок пострілу впритул. На шматку шкіри спини зліва виявлена вхідна вогнепальна рана, яка утворилася внаслідок пострілу кулею із близької дистанції (а.с.176-179 т.2).

Про наявність в потерпілої відповідних тілесних ушкоджень внаслідок пострілу зазначено в висновку експертів №151 від 18.03.2016 року, №103 від 06.05.2016 року, (а.с.180-181, 184-187 т.2).

Згідно висновку експерта № 130 від 17.02.2016 року, в мазку та тампоні з вмістом піхви, ротової порожнини та прямої кишки з трупа ОСОБА_13 сперматозоїди не виявлені (а.с.182 т.2).

Згідно висновку експерта № 140 від 03.02.2016 року, при судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_13 , метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілогово спиртів та їх ізомерів не виявлено (а.с.183 т.2).

Висновком експерта №103 від 06.05.2016 року, згідно якої на шматку шкіри лівої скроневої ділянки виявлено вхідну вогнепальну рану, яка утворилася внаслідок пострілу кулею впритул. На шматку шкіри спини зліва виявлена вхідна вогнепальна рана, яка утворилася внаслідок пострілу кулею із близької дистанції (а.с.184-187 т.2).

Відповідно до висновку експерта № 10/108 від 20.04.2016 року, у вирізках з наданого на дослідження марлевого тампона із змивом виявлено сперматозоїди (а.с.189-195 т.2).

Згідно висновку експерта № 10/110 від 20.04.2016 року, у вирізках наданих на дослідження жувальних гумок генетичні ознаки клітин збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_13 та не збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_8 (а.с.197-204 т.2).

Відповідно до висновку експерта №10/109 від 20.04.2016 року, у піднігтьовому вмісті наданих на дослідження зрізів нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_13 виявлено клітини з ядрами та кров людини (а.с.206-213 т.2).

Згідно висновку експерта № 111 від 03.02.2016 року, вбачається, що кров ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО (а.с.214 т.2).

Згідно висновку експертів № 174 від 21.03.2016 року, №168 від 23.03.2016 року, №173 від 21.03.2016 року, №338 від 12.05.2016 року, №169 від 21.03.2016 року, №170 від від 22.03.2016 року, №172 від 23.03.2016 року в крові потерпілої ОСОБА_13 виявлені антиген А і В ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_8 , відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО (а.с.215-230 т.2).

Відповідно до висновку експерта №176 від 22.03.2016 року, кров, що виявлена на двох рушниках, вилучених під час огляду місця події належить особі особам групи АВ ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливість належності крові потерпілій ОСОБА_13 (а.с.231-232 т.2).

Згідно висновку експерта №09/12-0153 від 21.03.2016 року, на наданому на дослідженні одязі ОСОБА_8 , а саме на манжетах рукавів светра, виявлено присутність неорганічних окисників, нітрит- та нітрат-іонів, які відносяться до слідів продуктів пострілу, що могли утворитися внаслідок згоряння нітрцелюлозного (бездимного) пороху (а.с.234-237 т.2).

Висновком експерта №09/12-0064 від 16.02.2016 року, підтверджується, що на марлевих тампонам зі змиву правої та лівої рук ОСОБА_8 виявлено присутність неорганічних окисників, нітрит- та нітрат-іонів. Останні відносяться до слідів продуктів пострілу, що могли утворитися внаслідок згоряння порохового заряду бездимного пороху так і від сторонніх факторів (цигарковий дим, вихлопні гази тощо) (а.с.239-241 т.2).

Згідно висновку експерта №09/12-0080 від 25.02.2016 року, на наданих на дослідження змивах навколо ран з трупа ОСОБА_13 виявлено присутність неорганічних окисників, нітрит- та нітрат-іонів, а також на змиві із поверхонь навколо рани на плечі виявлено присутність дифеніламіна (стабілізатора бездимних порохів). Нітрат-іони відносяться до слідів продуктів пострілу, що могли утворитися внаслідок згоряння нітрцелюлозного (бездимного) пороху (а.с.243-245 т.2).

Відповідно до висновку експерта №09/12-0090 від 22.03.2016 року, вилучені з рук трупа ОСОБА_13 волокна відрізняються від волокон зі складу одягу ОСОБА_8 і не мають спільної родової (групової) належності (а.с.2-5 т.3).

Висновком експерта №331 від 11.02.2016 року, надані на дослідження два предмети схожі на гільзи, які вилучені під час обшуку з житла ОСОБА_8 01.02.2016 року в АДРЕСА_2 та один предмет сходжий на кулю, який вилучений під час огляду трупа в морзі є складовими частинами патрону (а.с.7-12 т.3).

Відповідно до висновку експерта №77-Д від 19.02.2016 року, сліди пальців рук максимальними розмірами 20х15 мм, 17х14, 18х10, 26х9, 10х17 вилучені в ході огляду місця події залишені середнім, безіменним пальцями лівої та правої рук ОСОБА_8 (а.с.14-26 т.3).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №115/2016 від 11.04.2016 року, обвинувачений ОСОБА_8 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_8 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 не потребує. Підекспертний ОСОБА_8 , в момент скоєння кримінального правопорушення перебував у стані фізіологічного афекту (у стані сильного душевного хвилювання) (а.с.27-35 т.3).

Відповідно до висновку стаціонарної повторної комісійної комплексної судово-психіатричної експертизи №174 від 17.03.2020 року, яка була проведена Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», за клопотанням представника потерпілого, на даний час, ОСОБА_8 психічною хворобою не страждає, виявляє інфантильні риси особистості, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом, ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Під час інкримінованих йому дій. ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв інфантильні риси особистості, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_8 перебував в стані фізіологічного афекту, що є психологічною підставою для юридичного обґрунтування стану сильного душевного хвилювання. Стан фізіологічного афекту позбавляв ОСОБА_8 можливості в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Наявні у ОСОБА_8 інфантильні риси особистості, за умови впливу суб`єктивно стресової для нього ситуації, можуть зумовлювати у нього появу еректильної дисфункції та статевого безсилля (а.с.174-182 т.3).

Перевіривши вказані вище докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх допустимість, достовірність та достатність.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що поза всяким розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом в судовому засіданні, які були отримані у рамках чинного законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 має правильну правову кваліфікацію за ст. 116 КК, оскільки він вчинив умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілої.

Щодо тверджень апелянта, що висновок судово-психіатричного експерта №115/2016, не відповідає вимогам щодо такого роду досліджень і його взагалі не слід брати до уваги, є безпідставним, виходячи із такого.

Вказаний висновок експерта, так і інші зазначені вище висновки експерта складені із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, є логічними та послідовними, підписані експертами та завірені печаткою, тому сумніви у достовірності даних викладених у висновку відсутні. Вказані висновки є категоричним та не допускають будь-якого іншого тлумачення.

Тому, вказані в АС доводи, на які посилається апелянт, не дає підстав для визнання вказаного висновку експерта, як недопустимого доказу по справі.

Колегія суддів приходить до висновку, що вищепереліченими та в судовому засіданні дослідженими доказами спростовано те, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід кваліфікувати саме за ст. 115 КК, як умисне вбивство.

Таким чином, у справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК, а доводи апелянта про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів розцінює, як такі, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що, відповідно до матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ст.116 КК, відповідно до ст.12 цього Кодексу відноситься до категорії нетяжких злочинів. Згідно матеріалів справи, злочин ОСОБА_8 було вчинено 30.01.2016 року.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст.49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду в своєму рішенні від 17.06.2020 року в справі № 598/1781/17, зазначила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що у зв`язку з тим, що з дня вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, пройшло більше п`яти років, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 цього Кодексу.

За таких обставин, АС представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 , залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5