ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2711/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., вившивши матеріали скарги адвоката Клименка Едуарда Наумовича в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 щодо зобов`язання прокурорів, які входять до складу групи прокурорів, та слідчих, які входять до складу групи слідчих, у кримінальному провадженні № 0000693,відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.07.2020 року вчинити дії щодо вручення постанови про застосування заходів безпеки щодо підозрюваного ОСОБА_1 , утримування якого визначено в умовах ІТТ, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Клименко Е.Н. звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва на дії прокурорів, які входять до складу групи прокурорів, та слідчих, які входять до складу групи слідчих, у кримінальному провадженні № 0000693,відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.07.2020 року, сутність якої зводиться до того, що скаржник оскаржує дії органу досудового розслідування, який постановою про забезпечення заходів безпеки забезпечив утримання підозрюваного ОСОБА_1 в умовах ІТТ, яку виніс старший слідчий Головного слідчого управління Національної поліції України Щербунчак М. Таку постанову ані він як захисник, ні підозрюваний не отримували, у зв`язку із чим скаржник неодноразово зввертався до Головного слідчого управління Національної поліції України із відповідними заявами, у яких просив надати копію постанови про застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_1 , проте всупереч процесуальних норм п.б ч.1 ст. 5, п.15 ч.3 ст. 42 КПК України порушено право підозрюваного на отримання копії такої постанови. Даною скаргою просить зобов`язати прокурорів, які які входять до складу групи прокурорів, та слідчих, які входять до групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000693,відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.07.2020 року, забезпечити дотримання прав, свобод ОСОБА_1 , який тримається під вартою, шляхом особистого вручення захиснику ОСОБА_1 адвокату Клименку Е.Н. копії постанови про застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_1 , якою визначено утримування ОСОБА_1 в умовах ІТТ м. Києва.

Скаржник вважає, що така скарга ним подана у порядку ст. 206 КПК України, проте слідчий суддя не погоджується із такою позицією й, зважаючи на положення ст. 206 КПК України, компетенцію слідчого судді щодо розгляду скарги у порядку ст. 206 КПК України, предмет поданої скарги, остання подана у порядку ст. 303 КПК України.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного до висновку.

Так, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, чіткий перелік яких визначено ч. 1 ст. 303 КПК України, й у т. ч. у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Скарги ж на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування, а можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст. ст. 341-316 КПК України.

Відповідно до ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Зі змісту положень норм статей глави 26 КПК України вбачається, що територіальна підсудність скарг не визначена, однак відповідно до норм Кримінального процесуального Кодексу України заяви, скарги під час досудового розслідування розглядає слідчій суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Таким чином з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України зазначене правило слід застосовувати і до розгляду скарг та клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за N 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року).

З урахуванням наведеного територіальна підсудність повинна визначатись за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за N 1-1640/0/4-13 від 15.10.2013).

Зазначені висновки викладено і в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 04.06.2010 року, відповідно до якого, місцем розташування органу або роботи посадової особи слід вважати юридичну адресу такого органу.

Аналогічна за своїм змістом позиція міститься і у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні" (вих. N 223-1650/0/4-16 від 16 червня 2016 року), роз`яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч. 2 ст. 131 КПК України), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування.

Правильним є застосування зазначеного правила і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК тощо).

За матеріалами скарги вбачається, що скаржником скаргу подано без дотримання правил підсудності, встановлених ст. 218 КПК України, орган досудового розслідування вказаного кримінального справдження є Головне слідче управління Національної поліції України, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, що не відноситься до територіальної юрисдикції Дарницького районного суду м. Києва, а віднесено до територіальної підсудності Шевченківського районного суду м. Києва.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 409 КПК України та п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України порушення правил підсудності являється істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення апеляційною інстанцією.

Скарга, відповідно до ч. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Відтак, скарга підлягає поверненню скаржнику згідно з п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України з одночасним роз`ясненням його права на звернення з такою скаргою до Шевченківського районного суду м. Києва.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що повернення скарги на рішення слідчого, прокурора, не позбавляють особу права, в порядку передбаченому КПК України, усунути зазначені недоліки, які потягли за собою повернення скарги та повторного звернутись до суду першої інстанції з порушенням питання про поновлення строку на оскарження дій чи бездіяльності слідчого, прокурора відповідно до положень §1 глави 26 КПК України.

В свою чергу в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Звольський та Звольська проти Чешської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic, заява № 46129/99, п. 46, Европейського суду з прав людини 2002 - ІХ вказано, що тлумачення національного законодавства, зокрема, процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні здійснюється судами.

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України "(Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74 - 75, рішення від 07 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально - правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

У справі "Preda and Dardari v. Italy" (1999) Суд вказав, що "метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь - яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією".

На підставі вищевикладеного, п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, з урахуванням узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 січня 2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 369-372, 395, 532 КПК України, -

УХВАДИВ:

Скаргу адвоката Клименка Едуарда Наумовича в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 щодо зобов`язання прокурорів, які входять до складу групи прокурорів, та слідчих, які входять до складу групи слідчих, у кримінальному провадженні № 0000693,відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.07.2020 року, вчинити дії щодо вручення постанови про застосування заходів безпеки щодо підозрюваного ОСОБА_1 , утримування якого визначено в умовах ІТТ, - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом, відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України.

Ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: