КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4093/21
Провадження № 1-кс/552/1247/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Київського районного суду м.Полтави із клопотанням про скасування арешту з квартири АДРЕСА_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 19.07.2016 року слідчим суддею Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_4 накладено арешт на належну їй квартиру АДРЕСА_1 . Вважає, що наданий час квартира АДРЕСА_1 безпідставно перебуває під арештом та просить його скасувати, оскільки вона є єдиним власником вказаної квартири, по справі не є підозрюваною, обвинуваченою, свідком по справі, жодній особі так і не було пред`явлено обвинувачення, жодного цивільного позову щодо оспорювання прав власності на квартиру до неї не було подано. Крім того, слідчим не доведено, що зазначене майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації, або іншим чином підлягає під чітко визначені правові ознаки, передбачені ст.170 КПК України. Факт перебування майна під арештом тривалий час фактично позбавляє її, як власника на законних підставах розпоряджатися своєю власністю. Вона несе прямі збитки, пов`язані з оплатою фактично неотриманих комунальних послуг у зв`язку з неможливістю використання належного їй приміщення за призначенням. В зв`язку чим просила слідчого суддю скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 19.07.2016 року (справа №554/3656/16-к).
В судове засідання заявник не з`явилась, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001397 від 23.04.2016 року, за ознаками злочину передбаченого ч.ч.3,4 ст. 190, ч.ч.1,3,4 ст.358 КК України.
19.07.2016 року слідчим суддею Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_4 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 .
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В ході розгляду даного клопотання слідчий суддя встановив, що заявник по даному кримінальному провадженні не є а ні підозрюваною, а ні обвинуваченою, а ні свідком.
Крім того, відсутні цивільні позови про відшкодування збитків.
В той же час ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 та позбавлена можливості користуватись своєю власністю, таке втручання в права власника на даний час не виправдано.
Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року [5]. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

Оскільки на даний час не має підстав для продовження арешту квартири слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про скасування арешту.
Керуючись ст. 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 , на підставі ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 19.07.2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1