НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03 червня 2021 року Справа № 314/2650/20 Провадження № 1-кс/322/150/21

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 314/2650/20 (номер провадження 1-кп/322/30/21) за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

встановив:
23.03.2021 представник потерпілого начальник філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в Запорізькій області ОСОБА_3 подав до суду заяву про відвід судді, яку підтримав у судовому засіданні 27.05.2021.

Відповідно до ст. 81 КПК України, заяву про відвід передано на розгляд судді ОСОБА_1 в порядку, передбаченому статтею 35 цього Кодексу.

У судове засідання 03.06.2021 учасники судового провадження, належним чином повідомлені судом, не прибули.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось на підставі частини четвертої ст. 107 КПК України.

В обґрунтування відводу заявником зазначено, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12.01.2021 (провадження № 11-кп/807/368/21) апеляційні скарги прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 та представника потерпілої сторони ОСОБА_3 задоволено повністю та ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.11.2020, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Зазначене, на думку заявника, свідчить про наявність підстав для застосування положень ч. 2 ст. 76 КПК України щодо неможливості повторної участі судді ОСОБА_4 в розгляді цієї справи.

Також заявник зазначає, що головуючим суддею було проявлено упередженість у вказаному провадженні, а саме протиправно повернуто обвинувальний акт, що як вважає заявник, свідчить про наявність підстав для відводу судді, передбачених пунктом 4 частини першої статті 75 КПК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви про відвід, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
За правилами статті 80 КПК України: за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід (ч. 1); за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч. 2); заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження (ч. 3); заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу (ч. 4); відвід повинен бути вмотивованим (ч. 5).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Виходячи з наведеного, суддя не може брати участь у судовому провадженні, зокрема, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Разом з цим, стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справах «Білуха проти України», «Ветштайн проти Швейцарії»).

У заяві про відвід не зазначається жодних доказів, якими б підтверджувалася упередженість судді ОСОБА_4 при розгляді кримінального провадження. Відтак твердження заявника стосовно упередженості судді ОСОБА_4 суд визнає необґрунтованими припущеннями, що не є підставою для відводу судді. Незгода заявника з рішеннями судді, а так само допущені суддею порушення під час розгляду справи не є підставою для відводу судді, а натомість можуть бути покладені заявником в обґрунтування апеляційної скарги на судове рішення.
Скасування судових рішень судді ОСОБА_4 зумовлює неможливість повторної участі цього судді у розгляді справи та є підставою для його відводу лише у випадках, передбачених КПК України.
Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права повторно брати участь у новому провадженні виключно після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції, прийнятих за результатами розгляду кримінального провадження по суті. Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 по справі № 754/5617/14 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 87179183).
Таким чином, скасування апеляційним судом ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акту не перешкоджає участі судді в розгляді справи.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що заява про відвід є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 80 82, 369 372, 392, 532 КПК України, суд

ухвалив:
1. В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 314/2650/20 (номер провадження 1-кп/322/30/21) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1