УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.06.2021 Справа №607/16951/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001429 від 10 червня 2020 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001429 від 10 червня 2020 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
На адресу суду надійшло клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 .

У відповідності до абз. 5 п. 20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції від 13 квітня 2020 року) у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Враховуючи, що суддя зі складу колегії суддів у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 перебуває на лікарняному, у зв`язку з чим не може взяти участь в судовому засіданні, а строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 08 червня 2021 року, суд вважає за можливе здійснити розгляд поданого прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 головуючим одноособово, з урахуванням вимог абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України.

Так, в судовому засіданні прокурор підтримала подане нею клопотання про продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном до двох місяців, оскільки строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується та на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки ризики, які існували під час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, на даний час не зменшились. Так, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а тому з огляду на санкцію статті обвинувачення, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також зможе незаконно впливати на потерпілих та свідків, шляхом погроз та вмовляння схиляти їх до дачі неправдивих показів та відмови від участі в кримінальному провадженні, а тому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 не заперечили проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Вирішуючи клопотання прокурора, який вважає за необхідне продовжити строк застосованого відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи думку обвинуваченого та його захисника, які не заперечили щодо задоволення зазначеного клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до двох місяців з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2020 року щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в подальшому було продовжено через наявність ризиків, які продовжували існувати, зокрема ухвалою суду від 09 квітня 2021 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 08 червня 2021 року.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

За вказаних обставин суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

Крім цього суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, яке за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, а також продовжують існувати ризики, що були враховані при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та продовженні його строку, зокрема останній з огляду на санкцію статті обвинувачення, зможе переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, адже санкцією статті, за якою він обвинувачується, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі; крім того обвинувачений зможе незаконно впливати на потерпілих та свідків, адже йому відомо їх місце проживання та він зможе чинити на них тиск, шляхом погроз та вмовляння схиляти їх до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні.

Таким чином суд приходить до переконання, що менш суворий запобіжний захід не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній, та вважає виправданим подальше тримання ОСОБА_5 під вартою, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до двох місяців.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 331, 336, 376 КПК України, п. 20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції від 13 квітня 2020 року), -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_5 терміном до двох місяців, тобто до 06 серпня 2021 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , його захиснику, прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Головуючий суддяОСОБА_1