У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 за кримінальним провадженням № 0002415 внесеним до ЄРДР 09.09.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31.03.2020 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся прокурор Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.

З клопотання видно, що на початку квітня 2014 року, на території Донецької області України, громадянином Російської федерації ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

На початку червня 2014 року, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, перебуваючи в м. Слов`янськ Донецької області, вступив до незаконного збройного військового формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки». Ознайомившись з встановленим правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_5 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванню та виконанню його цілей і завдань. Для подальшої участі у незаконному збройному формуванню, невстановленою особою в червні 2014 року, ОСОБА_5 було призначено бійцем незаконного збройного формування м. Слов`янську та передано йому у використання автоматичну вогнепальну зброю, набої до неї, формений одяг та військове спорядження.

Продовжуючи протиправну діяльність, у період з початку червня 2014 року до початку серпня 2014 року, ОСОБА_7 , здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого керівництва та, будучи бійцем незаконного збройного формування здійснював визначені йому завдання, а саме чергування на блокпосту із вогнепальною зброєю, незаконно зупиняв автотранспорт та оглядав його, перевіряв документи громадян зі зброєю в руках, а також виконував інші протиправні накази направлені проти представників влади із застосуванням вогнепальної зброї, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного військового формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».

Таким чином, дії ОСОБА_5 та невстановлених осіб носили тривалий характер, а саме з початку червня 2014 року до початку серпня 2014 року та виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади із застосуванням автоматичної вогнепальної зброї.

В результаті діяльності зазначеного не передбаченого Законами України збройного формування на території Донецької області було спричинено масову загибель людей, а також зруйновано та пошкоджено велику кількість адміністративних та приватних будівель і споруд, що є тяжкими наслідками.

На підставі викладеного ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України участь у діяльності не передбачених законами України збройних формуваннях, що спричинило масову загибель людей, а також руйнування та пошкодження великої кількості адміністративних та приватних будівель і споруд, що є тяжкими наслідками.

Відносно громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.

Вина підозрюваного підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколами допитів свідків та іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років.

Підозрюваний ОСОБА_5 ухиляється від явки до СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, що перешкоджає проведенню з ним слідчих дій і прийняття законного рішення по даному кримінальному провадженню.

24.08.2014 року винесено постанову про оголошення в розшук ОСОБА_5 . На даний час місцезнаходження останнього невідоме.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 260 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Метою застосування запобіжного відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення скоєння іншого кримінального правопорушення та запобіганню його спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Наявність ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ґрунтується на тому, що ОСОБА_5 , будучи особою, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким та заздалегідь знаючи, що за вчинені ним злочинні дії кримінальна відповідальність передбачає міру покарання у вигляді позбавлення волі строком понад десяти років, можна дійти до висновку, що можливий термін покарання за зазначене кримінальне правопорушення свідчить про загрозу втечі підозрюваного, причому наслідки і ризик втечі для підозрюваного може бути меншим злом, ніж кримінальне переслідування і процедура виконання покарання.

Наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, ґрунтується на тому, що ОСОБА_5 на теперішній час обґрунтовано підозрюється у вчиненні правопорушення за ч. 5 ст. 260 КК України, крім того, 24 серпня 2014 року винесено постанову про оголошення р розшук ОСОБА_5 та на даний час місцезнаходження його невідоме, може продовжувати вчиняти аналогічні злочини.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, можна дійти до висновку, що можливий термін покарання за зазначене кримінальне правопорушення свідчить про загрозу втечі підозрюваного, причому наслідки і ризик втечі для підозрюваного може бути меншим злом, ніж кримінальне переслідування і процедура виконання покарання.

Отже, наявність викладених ризиків є обґрунтованою та об`єктивно підтверджується викладеними доказами.

Запобігти вказаним ризикам шляхом обрання альтернативних, менш жорстких запобіжних заходів є не можливим, що обумовлює необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши прокурора який підтримав заявлене клопотання, захисника, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Під час судового розгляду, на обґрунтування даного клопотання слідчим, надані наступні докази:

* витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.09.2015 року за № 0002415;

* протоколи допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 15.08.2014 року, які пояснили що ОСОБА_5 чергував на блок-посту;

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства», обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише через тяжкість злочину неприпустимо, обов`язковою умовою взяття особи під варту має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

24 серпня 2014 року було складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, однак саме повідомлення вручено ОСОБА_5 не було. З клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 вбачається, що повідомлення про підозру складене 24 серпня 2014 року, вручено 11 березня 2020 року його матері ОСОБА_10 .

Постановою слідчого від 24 серпня 2014 року ОСОБА_5 оголошений в розшук.

Відповідно до положення п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України до запобіжних заходів належить тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, сторона обвинувачення під час досудового розслідування має право на звернення з таким клопотанням лише щодо особи, якій у передбачений КПК України спосіб повідомлено про підозру.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За змістом ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Оскільки, з наданих матеріалів справи видно, що ОСОБА_5 за місцем мешкання тривалий час відсутній та місцезнаходження невідоме, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 не мається можливості перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином клопотання не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 42, 135, 187-190,278 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня винесення.

Слідчий суддя

Слов'янського міськрайонного суду ОСОБА_1