Справа № 148/796/21
Провадження №1-кс/148/233/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина клопотання старшого слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000145, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, не одруженому, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючому, в силу ст. 89 КК України не судимому, -
встановив:
Старший слідчий Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_7 звернулася в суд з вказаним вище клопотанням, яке погоджено з прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Клопотання мотивоване тим, що Тульчинським РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000145 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, підозрюваним у якому є ОСОБА_5 .
Так, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 10.05.2021 близько 22.00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи з єдиним умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, прийшли до території домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_10 . В подальшому із зазначеною метою ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відкривши незамкнену хвіртку, проникли на огороджену територію подвір`я вказаного домоволодіння, де виявили незамкнений автомобіль марки «ВАЗ 212140» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19.05.2015 належить ОСОБА_10 та вирішили ним незаконно заволодіти, у зв`язку із чим відкрили в`їздні ворота домоволодіння. Після чого, реалізовуючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, не маючи дозволу власника, ОСОБА_5 рукою перевів важіль коробки перемикання передач автомобіля у нейтральне положення та разом з іншими за допомогою власної фізичної сили виштовхали автомобіль за межі території подвір`я на проїжджу частину. ОСОБА_5 ключем, який знаходився в замку запалення, завів двигун даного автомобіля та разом з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , поїхали до різних населених пунктів Тульчинського району та до м.Вінниці, тим самим незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом.

12.05.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 обґрунтована тим, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відтак, слідчий просить обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали в повному обсязі з обставин, викладених вище. Вважають, що інші більш мякі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 .
Захисник ОСОБА_6 надала до суду заперечення, де просить в задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати до її підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби з покладенням на ОСОБА_5 обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Мотивувала своє клопотання тим, що її підзахисний від початку досудового розслідування активно сприяє розслідуванню кримінального правопорушення, визнає свою провину, щиро розкаюється у вчиненому, він має постійне місце проживання, неофіційно працює. Зокрема, допомагає батькам в їх агробізнесі, а також з іншим компаньйоном мають замовлення на виконання будівельних робіт. Зазначила також, що її підзахисний мав гарні відносини із потерпілим.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав свого захисника, просив не застосовувати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, а обрати домашній арешт. Зазначив, що згоден виконувати усі покладені на нього обов`язки, переховуватись не буде.
Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені докази, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Пунктом 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, визначено, що заходами забезпечення кримінального провадження є: запобіжні заходи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.
На підставі ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» № 14 від 19.12.2014, зазначено, що відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.
Частиною 1 статті 183 КПК України, визначено, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя керується вимогами ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.
Частиною 2 статті 177 КПК України, визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.
На час розгляду клопотання органом досудового слідства ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» у пункті 175 зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Крім того, згідно рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
З врахуванням наведеного, а також наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя вважає, що стороною кримінального провадження, слідчим та прокурором, у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким і за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Обґрунтуваність даної підозри підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
При цьому, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, що свідчить про необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу.
Разом з тим, стороною кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, не доведено наявність існування інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні, оскільки слідчому судді не було надано доказів існування вказаних обставин. У зв`язку з чим слідчий суддя не знаходить підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу вигляді тримання під вартою.
Також слідчий суддя враховує, що підозрюваний вчинив злочин, за яким законом передбачено кримінальне покарання у виді позбавлення волі, однак він є не судимою особою, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг на нього не надходило, на обліку у лікаря-нарколога і психіатра не перебуває.
Частиною 4 ст. 194 КПК України, визначено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбаченні пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті..
Отже, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, існуючого ризику щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду, особи підозрюваного, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обовязків, слідчий суддя вважає можливим застосування до ОСОБА_5 більш мякий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт.
Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_5 даного запобіжного заходу, також обумовлена наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні останнім злочину, співрозмірністю з вчиненим злочином та завданими його діями наслідкам.
На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 181 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
У задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, в силу ст. 89 КК України не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту у період з 21:00 год. до 07:00 год. ранку наступного дня, заборонивши підозрюваному в цей час залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду невідкладно; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання.
Строк дії ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_5 під домашнім арештом становить 60 діб, до 11.07.2021 року.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі суду. Виконання ухвали покласти на начальника Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.
Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 13.05.2021.
Слідчий суддя