1Справа № 335/7749/21 1-кс/335/4127/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 15.04.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 15.04.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що обіймаючи посаду заступника начальника управління начальник відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Пологівського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_6 за попередньою змовою із начальником Пологівського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_7 , вчинив корупційний злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин. Так, приблизно всередині червня 2021 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, фінансовому директору ТОВ «КРОК» ОСОБА_8 стало відомо про те, що ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області планується проведення перевірки за скаргою щодо нібито недоброякісної продукції ТОВ «КРОК», у якій заявник вказував на те, що отруївся продукцією підприємства. На початку липня 2021 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 дізнався від ОСОБА_6 про те, що проведення перевірки за скаргою Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області доручило проводити Пологівському районному управлінню Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області. В той же день, більш точний час органом досудового слідства не встановлено, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які розуміючи значущість займаних ними посад, її статусність, можливість та наявність відповідних повноважень, виник злочинний умисел на одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди за не проведення перевірки за вказаною скаргою. Так, 15 липня 2021 року ОСОБА_8 , знаходячись у Пологівському районному управлінні ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, м. Пологи, вул. Державна, буд. 98 зустрівся з ОСОБА_6 . У ході розмови останній повідомив, шо на продукцію ТОВ «КРОК» надійшла скарга і що районне управління буде проводити перевірку, однак одразу пояснив, що вказану перевірку можливо провести формально та, як наслідок, не застосовувати передбачені чинним законодавством України заходи реагування, у тому числі проведення позапланової перевірки виробництва м`ясної продукції на ТОВ «КРОК». У подальшому, в ході бесіди, ОСОБА_6 пояснив ОСОБА_8 як необхідно буде відповісти на запитання для того, щоб уникнути проведення перевірки. У подальшому, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знаходячись у службовому кабінеті ОСОБА_6 у будівлі Пологівського районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, м. Пологи, вул. Державна, буд. 98, діючи з прямим умислом, направленим на вимагання та отримання неправомірної вигоди, повідомили ОСОБА_8 , що йому необхідно буде сплатити грошові кошти у розмірі 10 000 гривень за не проведення перевірки та що цієї суми буде достатньо для них двох. Бажаючи уникнути негативних наслідків ОСОБА_8 погодився на пропозицію ОСОБА_6 та ОСОБА_7 20.07.2021 приблизно об 11 годині 25 хвилин, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, направленим на вимагання та отримання неправомірної вигоди, знаходячись у своєму службовому кабінеті у будівлі Пологівського районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Державна, буд. 98, у присутності ОСОБА_7 , отримав обумовлену раніше неправомірну вигоду від ОСОБА_8 у розмірі 10 000 гривень за не проведення перевірки ТОВ «КРОК», та, як наслідок, не застосовувати передбачені чинним законодавством України заходи реагування, у тому числі проведення позапланової перевірки виробництва м`ясної продукції на ТОВ «КРОК». У ході проведення затримання ОСОБА_7 у порядку ст. 208 КПК України, було виявлено та вилучено, наступне: ключ від автомобіля «OPEL»; мобільний телефон «Redmi» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; грошові кошти у сумі 5300 гривень.

З метою збереження речових доказів та з метою доведення обставин, що мають доказове значення і підлягає доказуванню у ході досудового розслідування, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просить його задовольнити.
У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 заперечувала частково проти задоволення клопотання, вважає пред`явлену підозру ОСОБА_7 необґрунтованою. Також зазначила, що грошові кошти не мають відношення до даного кримінального провадження. Не заперечує проти накладення арешту на мобільний телефон. В іншій частині клопотання просить відмовити.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників справи, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
Встановлено, що СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області здійснюються досудове розслідування кримінального провадження № 0000013 від 15.04.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
У ході проведення затримання ОСОБА_7 у порядку ст. 208 КПК України, було виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.
21.07.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Речі (грошові кошти та мобільний телефон), вилучені під час проведення затримання ОСОБА_7 , мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки можуть зберігати на собі сліди скоєного кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на: мобільний телефон «Redmi» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; грошові кошти у сумі 5300 гривень, оскільки вони відповідають критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, містять на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч.3 ст.173 КПК України).
Отже, виходячи з викладеного, в частині накладення арешту на: ключ від автомобіля «OPEL», слідчий суддя відмовляє, оскільки не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, так як не містить ознак кримінального правопорушення та слідчим не доведено необхідність такого арешту.
Керуючись ст. ст. 98, 167, 168,170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на:

- грошові кошти у розмірі 5 300,00 грн.;

- мобільний телефон «Redmi», Imei 1: НОМЕР_1 ; Imei 2: НОМЕР_2 , які вилучені у ОСОБА_7 .

В іншій частині клопотання про накладення арешту на ключі від автомобіля відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвалу оголошено 30.07.2021.

Слідчий суддя: ОСОБА_1