Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2013/21
Провадження № 1-кс/935/612/21
У Х В А Л А
Іменем України
29 липня 2021 року м.Коростишів
Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000049 від 22.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
До слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області звернувсь прокурор з вказаним клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «MAN», модель 19.463, випуск 1997, тип сідловий тягач Е, шасі № НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та причеп марки «FRUEHAUF», тип ТЗ н/причіп платформа НОМЕР_3 , випуск 1997, шасі № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , що належать ОСОБА_4 та перебуває в користуванні ОСОБА_5 , з метою збереження речових доказів та повернення майна власнику ОСОБА_4 .

Відповідно до змісту клопотання, 21.02.2017 до СВ Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_5 умисно не виконує рішення Брусилівського районного суду Житомирської області, яке набрало законної сили 19.08.2015 р., щодо повернення ОСОБА_4 належні йому транспортні засоби, а саме: сідловий тягач марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 , причеп марки "FRUEHSUF" реєстраційний номер НОМЕР_5 .

За даним фактом було внесено відомості до ЄРДР №0000049 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що 14.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено вимогу про виконання рішення суду.

У відповідності до акту державного виконавця встановлено, що під час телефонної розмови з ОСОБА_5 було встановлено, що майна яке зобов`язав його повернути суд у нього не має, його було викрадено. Транспортні засоби: сідловий тягач марки «МАN» реєстраційний номер НОМЕР_6 , причеп марки «FRUEHSUF» реєстраційний номер НОМЕР_5 у нього відсутні.

При виїзді державного виконавця за адресою місця проживання боржника було встановлено, що будинок зачинений, в подвір`ї будь-яке рухоме майно відсутнє. На телефонні дзвінки ОСОБА_5 не відповідає.

Згідно рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 29.07.2015 року зобов`язано ОСОБА_5 повернути власнику ОСОБА_6 сідловий тягач марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 , причеп марки «FRUEHSUF» реєстраційний номер НОМЕР_5 .

У відповідності до довіреності від 29.09.2010 ОСОБА_7 передано в користування ОСОБА_5 належний ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_7 , виданого Стрийським МРЕВ ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області 05.05.2005, автомашину марки MAN, модель- 19.463, випуск 1997, тип сідловий тягач - Е, шасі № НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_4 . Відповідно до довіреності від 29.09.2010 ОСОБА_7 передано в користування ОСОБА_5 належний ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про реєстрацію Транспортного засобу серії НОМЕР_8 , виданого Стрийським ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області 27.05.2008 причепа марки FRUEHAUF, тип ТЗ -н/причіп - платформа - НОМЕР_3 , випуск 1997, шасі № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , зареєстрований на ОСОБА_4 .

До Коростишівської окружної прокуратури надійшло клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 про накладення арешту на сідловий тягач марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 , причеп марки «FRUEHSUF» реєстраційний номер НОМЕР_5 .

У відповідності з ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, оскільки транспортний засіб є предметом злочину.

Сідловий тягач марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 , причеп марки «FRUEHSUF» реєстраційний номер НОМЕР_5 належать ОСОБА_9 .

Враховуючи, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також можливість використання, як доказів та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цього засобу, та те, що у даному кримінальному провадженні необхідно забезпечити повернення ОСОБА_6 його майна, з урахуванням клопотання представника потерпілого виникла необхідність в накладенні арешту на автомобіль марки «MAN», модель - 19.463, випуск 1997, тип сідловий тягач - Е, шасі № НОМЕР_1 , ідентифікатор НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та причеп марки «FRUEHAUF», тип ТЗ -н/причігі - платформа - НОМЕР_3 , випуск 1997, шасі № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , зареєстрований на ОСОБА_4 .

Метою накладення арешту на транспорті засоби є збереження речових доказів та повернення майна власнику ОСОБА_6 , а тому прокурор звернувсь до суду з даним клопотання.

Прокурор в судовому засідані клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з мотивів та доводів, що викладені в ньому, вказав, що на даний час місце знаходження транспортних засобів не встановлено.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, що відповідно до ст. 172 КПК України не є перешкодою для розгляду даного клопотання.

Вислухавши доводи прокурора, розглянувши зазначене клопотання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, згідно відомостей внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049, слідує, 22.02.2017 до ЄРДР, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст.382 КК України були внесені відомості, що ОСОБА_5 умисно не виконує рішення Брусилівського районного суду, яке набрало законної сили 19.08.2015 щодо повернення ОСОБА_4 належні йому транспорті засоби, а саме: сідловий тягач марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 , причеп марки «FRUEHSUF» реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Слідчим СВ Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області вищевказані транспортні засоби визнано речовими доказами.

Виходячи з положень ст. 98 КПК України , як в клопотання так і в ході судового розгляду прокурором не вказано, які сліди зберегли на собі транспортні засоби чи які інші відомості містять транспортні засоби, які можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні.

Суд звертає увагу на те, що та обставина, що транспортні засоби постановою слідчого визнано речовим доказом у рамках даного кримінального провадження, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства, не є безумовною підставою для накладення на нього арешту у разі відсутності у такого майна ознак, визначених ст.98 КПК України.

У свою чергу, клопотання про арешт майна не містить переліку подальших слідчих дій, які будуть проведені із даними матеріальними об`єктами транспортними засобами.

На час розгляду клопотання про арешт майна, в межах даного кримінального провадження жодній особі не було повідомлено про підозру.

Накладення арешту на майно з метою повернення майна власнику в межах досудового розслідування даного кримінального провадження не передбачено нормами ч. 2 ст. 170 КПК України. Повернення майна за рішенням суду може здійснюватись і шляхом примусового його виконання з врахуванням вимог ЗУ» Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені в клопотанні правові підстави для накладення арешту не грунтуються на законі, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.2,7,98,132, 170-173 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1