Справа № 463/6470/21
Провадження № 1-кс/463/3858/21
У Х В А Л А

11 червня 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 13.05.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0001102 від 22.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України. Просить скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим; зобов`язати слідчого або іншу уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові визнати ОСОБА_3 потерпілим у вказаному провадженні та надати пам`ятку про процесуальні права потерпілого; зобов`язати слідчого або іншу уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, провести із ОСОБА_3 слідчі дії, необхідні для повного, всебічного, своєчасного, незалежного розслідування кримінального провадження за № 0001102 від 22.09.2020 року, в тому числі допитати ОСОБА_3 в якості потерпілого; визнати дії слідчого такими, що порушують норми КПК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 13.05.2021 року слідчим було винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні за № 0001102 від 22.09.2020 року. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст.55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано шкоди. Зазначає, що слідчим в оскаржуваній постанові не зазначено норми закону, жодного доказу та жодних посилань на будь-який документ, які б вказували на відсутність заподіяної ОСОБА_3 шкоди. Також зазначає, що попередні аналогічні постанови слідчого скасовані ухвалами слідчих суддів. У зв`язку з наведеним, просить скаргу задовольнити у повному обсязі.
Скаржник в судове засідання не з`явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримує та просить таку задовольнити.
З врахуванням наведеного, слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу за відсутності скаржника.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без його участі.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як вбачається з матеріалів справи, слідчим першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 13.05.2021 року винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні за № 0001102 від 22.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України.

Пункт 2 ч.5 ст.110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим не надано оцінки обставинам, викладених у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, не зазначено мотивів прийняття оскаржуваної постанови та не спростовано доводів заявника. Крім цього, слідчим не зазначено в оскаржуваній постанові на підставі яких зібраних під час досудового розслідування доказів, він прийшов до висновку про те, що ОСОБА_3 не заподіяно моральної, фізичної або майнової шкоди. Слідчим в оскаржуваній постанові зазначено, що у кримінальному провадженні відсутні докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдано майнової чи моральної шкоди, в матеріалах кримінального провадження не міститься відомостей, які свідчать про заподіяння ОСОБА_3 шкоди, не визначено її розмір та не встановлено причинний зв`язок між можливим вчиненням кримінального правопорушення та настанням моральної або будь-якої іншої шкоди. Також в ході досудового розслідування не встановлено вчинення незаконних дій з боку правоохоронних органів щодо втручання у приватне життя заявника, оскільки всі дії по збору характеризуючих даних здійснювались в межах кримінального провадження компетентними суб`єктами та у спосіб передбачений КПК України, а як наслідок не встановлено вчинення кримінального правопорушення. Тобто, слідчим вже при винесенні зазначеної постанови констатовано факт про відсутність складу кримінального правопорушення. При цьому, слідчим не зазначено, які були проведені необхідні слідчі та процесуальні дії для встановлення можливих обставин заподіяння заявнику шкоди.
А тому, вказану постанову не можна вважати належним чином мотивованою, оскільки пункт 2 ч.5 ст.110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а слідчим не надано оцінки всім обставинам при прийнятті оскаржуваної постанови.
У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу в цій частині слід задовольнити та скасувати постанову слідчого від 13.05.2021 року в частині відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно з положеннями глави 19 КПК України усі питання, пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.
Таким чином, з огляду на вказані норми закону вимоги скарги про зобов`язання слідчого до вчинення дій задоволенню не підлягають. При цьому, до слідчого судді підлягають оскарженню рішення слідчого про відмову у проведенні слідчих дій за клопотанням, в тому числі потерпілого, а не бездіяльність слідчого у проведенні конкретних слідчих дій, клопотання про проведення яких не заявлялось.
Крім того, в силу вимог ст.55 КПК України заявник є потерпілим з моменту подання ним заяви про вчинення кримінального правопорушення або з часу подання заяви про залучення особи до провадження як потерпілого до винесення слідчим постанови про відмову у визнанні його потерпілим. При цьому винесення окремої постанови слідчим про визнання заявника потерпілим кримінальним процесуальним законом не вимагається. Після скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим процесуальні права ОСОБА_3 , як потерпілого у кримінальному провадженні жодним чином не обмежуються.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого або іншу уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові визнати ОСОБА_3 потерпілим у вказаному провадженні та надати пам`ятку про процесуальні права потерпілого; зобов`язання слідчого або іншу уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, провести із ОСОБА_3 слідчі дії, необхідні для повного, всебічного, своєчасного, незалежного розслідування кримінального провадження за № 0001102 від 22.09.2020 року, в тому числі допитати ОСОБА_3 в якості потерпілого; визнати дії слідчого такими, що порушують норми КПК України, слід відмовити, оскільки відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.107, 303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 13.05.2021 року в частині відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0001102 від 22.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України - скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1