справа №619/1664/21
провадження №1-кп/619/226/21
ВИРОК
02 квітня 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дергачі, Харківської області, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
У ході проведення дізнання встановлено, 16 березня 2021 приблизно з 13 год 00 хв по 14 год 00 хв ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , знаючи, що грошові кошти знаходяться у відсіку для батарейок магнітоли, яка лежить в дерев`яній шафі у кімнаті вищевказаного домоволодіння, впевнившись у тому, що їх ніхто не бачить у останньої виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів на суму 1000,00 грн, що належать потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Реалізуючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій, впевнившись у тому, що її подальші дії ніким помічені не будуть, ОСОБА_3 взяла грошові кошти у сумі 1000,00 грн, номіналом 2 купюри по 500,00 грн тим самим таємно викрала чуже майно. Після чого самостійно покинула будинок та в подальшому розпорядилася викраденим на свій розсуд.
Своїми діями ОСОБА_3 заподіяла потерпілій ОСОБА_5 , майновий збиток на суму 1000,00 грн.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а у разі затримання особи - у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд.
До обвинувального акту прокурором додано клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачена не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта.
Крім того, до обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_6 , згідно змісту якої ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, беззаперечно визнає, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженнями права на апеляційне оскарження, згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без її участі. У вказаній заяві захисником ОСОБА_6 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 381, ч. 1 ст. 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття визнається обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої.
Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу винної, конкретні обставини вчинення кримінального проступку, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 , які маються у матеріалах кримінального провадження встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання Дергачівською міською головою характеризується посередньо.
За таких обставин справи, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів буде призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Враховуючи, що особою вчинено кримінальний проступок, дані про особу винної, ставлення винної до скоєного, яка щиро розкаялась у вчиненому, частково повернула потерпілій викрадені речі, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на неї обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, які вважає необхідними та достатніми для її виправлення.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керується суд.
Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Згідно ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 22.03.2021 накладено арешт на магнітолу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 , грошову купюру номіналом 500,00 серії ЛИ3850002 та передано на відповідальне зберігання потерпілій.
Враховуючи, що судовий розгляд по справі закінчено, арешт підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377, 381-382 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового терміну в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Арешт майна, який накладено згідно ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 22.03.2021 - скасувати.
Речовий доказ магнітолу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 , грошову купюру номіналом 500,00 серії ЛИ3850002 вважати повернутими потерпілій ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання нею копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1