КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2039/2021 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурор ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції з «Бориспільською виправною колонією № 119» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області 18 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області 18 лютого 2021 рокуОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.
Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин, в місцях позбавлення волі не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених та у роботі самодіяльних організацій. Факт працевлаштування на виробництві установи сам по собі не дає достатніх підстав для застосування до засудженого пільги умовно-дострокового звільнення, оскільки за такий короткий термін отримання тотожних заохочень не достатньо для висновку про його виправлення .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області 18 лютого 2021 року як незаконну та ухвалити нову, якою звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, мотивуючи тим, що він вже відбув 2/3 терміну його покарання.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перегляд судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Положеннями п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 частину призначеного судом покарання.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи.

Із матеріалів справи убачається, що вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2017 ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 22.03.2018 вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2017 змінено в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.
Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2017 набрав законної сили 22.03.2018. Згідно вищевказаного вироку засуджений відбуває покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» з 14.08.2019 року.Початок строку відбування покарання 19.01.2017, а кінець строку 15.11.2022.

Із характеристики засудженого ОСОБА_7 від 16.02.2021 убачається, що засуджений міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 19.01.2017 року.
Під час знаходження в ДУ «Кіровоградська виправна колонія (№ 14)» з 19.01.2017 зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.
Під час знаходження в ДУ «Південна виправна колонія (№ 51)» з 05.05.2018 зарекомендував себе з позитивного боку. Мав однезаохочення, стягнень не мав. До праці залучався.
Під час знаходження в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 25.06.2019 зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.
14.08.2019 прибув до ДУ «Бориспільська ВК (№ 119)» для подальшого відбування покарання. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 4 рази, стягнень не має. Загалом має 5 заохочень у формі подяки за ставлення до праці. Засуджений працевлаштований на підприємстві установи, а саме на дільниці «Деревообробки». Відношення до праці сумлінне.
Засуджений підлягав застосуванню до нього ст. 82 КК України, а саме заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, рішенням комісії ДУ «Південна виправна колонія (№ 51)» від 19.06.2019 року матеріали було направлено до суду, проте ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 липня 2019 року засудженому було відмовлено в застосуванні вказаної пільги.
Також засуджений підлягав застосуванню до нього ст. 81 КК України, а саме умовно-дострокового звільнення від покарання, проте рішенням комісії установи від 16.07.2020 року йому було відмовлено в застосуванні норм вказаної статті, оскільки засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення.
Наведене свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин, в місцях позбавлення волі не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених та у роботі самодіяльних організацій. Факт працевлаштування на виробництві установи сам по собі не дає достатніх підстав для застосування до засудженого пільги умовно-дострокового звільнення, оскільки за такий короткий термін отримання тотожних заохочень не достатньо для висновку про його виправлення .
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції проте, що ОСОБА_7 за досить тривалий період не довів виправлення своєю поведінкою та ставленням до праці.
З огляду на вищевказане колегія суддів уважає, що ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області 18 лютого 2021 року як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області 18 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді: _______________ ______________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4