Справа № 991/11/21
Провадження 1-кс/991/11/21
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року м.Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у місті Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_3 за допомогою засобів поштового зв`язку «Укрпошта» надіслав до Вищого антикорупційного суду скаргу на бездіяльність слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 25.11.2020 про кримінальні правопорушення, зобов`язання вчинити дії.
Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 04.01.2021 скарга визначена на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .
Ухвалою від 05.01.2021 відкрито провадження за скаргою та призначено судове засідання, яке неодноразово відкладалось з поважних причин, через неявку особи, яка звернулась із скаргою, а також за його клопотаннями.
Скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_3 як викривач корупційного кримінального правопорушення звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою від 25.11.2020 про вчинення правоохоронними органами та суддями корупційного кримінального правопорушення. Листом № 31/1-р від 03.12.2020 № 31/1-р Офіс Генерального прокурора вказану заяву з додатками на 19 арк. надіслав у Львівську обласну прокуратуру, яка, в свою чергу, листом № 31/2-р-20 від 15.12.2020 його заяву скерувала до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, для розгляду згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства. Однак, слідчим управлінням Територіального управління у м. Львові, з порушенням вимог ст. 214 КПК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про корупційне кримінальне правопорушення від 25.11.2020 не внесені.
У зв`язку з викладеним, ОСОБА_3 у скарзі просить визнати протиправною бездіяльність начальника слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за його заявою про корупційне кримінальне правопорушення від 25.11.2020 та зобов`язати начальника слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про корупційне кримінальне правопорушення від 25.11.2020.
Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 у чергове судове засідання, призначене на 05.03.2021 у режимі відеоконференції із Турківським районним судом Львівської області не з`явився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином (а.с. а.с. 127, 132) Надіслав до суду письмову заяву від 05.03.2021, у якій просив проводити розгляд скарги без його участі та без участі його захисника.
Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги (а.с.132) у судове засідання не з`явився. Подав письмові заперечення, у яких зазначив про те, що у поданій ОСОБА_3 заяві про вчинення кримінального правопорушення викладені обставини про вчинення виконувачем обов`язків директора Територіального управління ДБР м. Львова ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України. Вказані твердження ОСОБА_3 обґрунтовується лише незгодою з прийнятим рішенням слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, який 01.02.2019 відмовив йому у задоволенні скарги на бездіяльність працівників ТУ ДБР у м. Львові щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його попередніми скаргами на рішення суддів щодо розгляду заяв, які фактично гуртуються на незгоді ОСОБА_3 з рішенням про звільнення від 14.11.2005 та були предметом судового розгляду при вирішенні спору як у місцевих судах, так і у порядку адміністративного судочинства. Під час розгляду заяви про вчинення кримінальних правопорушень конкретних відомостей про вчинення злочинів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 367, 375 КК України, не здобуто, а доводи, викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, фактично зводяться до незгоди з рішенням суду, яке набрало законної сили щодо обставин, встановлених судом за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про поновлення на роботі та з інших питань. У заяві не викладено обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності слідчих ТУ ДБР у м. Львові, у зв`язку з чим у слідчих були відсутні підстави для початку досудового розслідування. З огляду на викладене, представник ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, просив відмовити у задоволенні скарги, розгляд скарги здійснювати за його відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідча суддя, вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.
Також, з урахуванням заяви ОСОБА_3 , у якій останній просив розглянути дану скаргу без його участі, з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, слідча суддя, у даному конкретному випадку вважає за можливе проводити судове засідання у відсутність особи, яка звернулась із скаргою.
Дослідивши наявні матеріали скарги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідча суддя дійшла такого висновку.
За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Під час розгляду скарги встановлено, що ОСОБА_3 як викривач корупційного кримінального правопорушення звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою від 25.11.2020 про вчинення кримінального правопорушення, у якій просить:
-провести розслідування за фактами, пов`язаних із корупцією правопорушень, вчинених в.о. директора ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 та слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 ;
-внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, вчиненого в.о. директора ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 ;
-внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, вчиненого слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 ;
-зобов`язати директора ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, та директора ДБР України щодо вчинення злочинів службовими особами ДПА у Львівській області та суддями: Яворівського районного суду Львівської області, Львівського апеляційного адміністративного суду, Вищого адміністративного суду;
-визнати ОСОБА_3 потерпілим від кримінальних корупційних правопорушень.
Вказана заява ОСОБА_3 про вчиненні кримінальні корупційні правопорушення була зареєстрована в Офісі Генерального прокурора 27.11.2020 за № 239854-20 (а.с. 27-43).
Листом № 31/1-р від 03.12.2020 Офіс Генерального прокурора зазначену заяву з додатками на 19 арк. надіслав до Львівської обласної прокуратури, яка в свою чергу, листом № 31/2-р-20 від 15.12.2020 його заяву скерувала до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, для розгляду згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства.
Листом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, № О-7273/12-03/2-20 від 24.12.2020 повідомлено ОСОБА_3 про те, що з відомостей, які містилися в його заяві від 25.11.2020, яка надійшла з Офісу Генерального прокурора, не вбачається ознак складів кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності ТУ ДБР у м. Львові, з огляду на що, правові підстави для застосування слідчими наданих повноважень та початку досудового розслідування відсутні.
У заяві ОСОБА_3 від 25.11.2020 про вчинені кримінальні правопорушення, останній наводить факти про вчинення слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, що полягає у прийнятому рішенні 01.02.2019 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність в.о. директора ТУ ДБР у м. Львові щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його попередніми скаргами на рішення суддів щодо розгляду заяв, та про вчинення в.о. директора ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, що на думку ОСОБА_3 , полягало в тому, що в.о. директора ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 своїм листом № 0-1/2-19 від 08.01.2019 відмовив у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Питання предметної підсудності Вищого антикорупційного суду врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України. Частиною 2 статті 33-1 КПК України визначено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
До підсудності Вищого антикорупційного суду частиною першою статті 33-1 КПК України віднесені кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368, 368-3369, 369-2, 369-3 цього Кодексу.
На час відкриття провадження за вказаною скаргою в доданих до неї матеріалах було недостатньо даних для достовірного встановлення її підсудності Вищому антикорупційному суду. З отриманої надалі заяви від 25.11.2020 про вчинені кримінальні корупційні правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 просить внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, та відносно в.о. директора ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, - ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
Кримінальні правопорушення, передбачені ст. 367, 375 КК України, про вчинення яких ОСОБА_3 просить внести відомості до ЄРДР за своєю заявою від 25.11.2020, згідно з положеннями ст. 33-1 КК України не належать до підсудності Вищого антикорупційного суду.
З огляду на викладене, у скарзі та заяві про вчинення кримінальних правопорушень наведені обставини щодо вчинення кримінальних правопорушень, які до підсудності Вищого антикорупційного суду не належать.
Системне тлумачення ч. 1 ст. 33-1 КПК України дає підстави для висновку про неприпустимість виходу за межі тієї підсудності, яка є безсумнівною, з огляду на загальні засади кримінального провадження, зокрема законність та верховенство права, однією зі складових якого є принцип юридичної визначеності.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. З огляду на зазначене, розгляд Вищим антикорупційним судом справ, які не належать до його підсудності, є порушенням правил підсудності, що суперечить припису щодо розгляду справи судом, встановленим законом.
Пунктом другим ч. 2 ст. 304 КПК України визначено, що скарга на бездіяльність слідчого, передбачена ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді. Зважаючи на наведені обставини і правові норми, були наявні підстави для повернення скарги особі, яка її подала, у зв`язку з тим, що дана скарга не підсудна Вищому антикорупційному суду. Разом з тим, слідчою суддею з метою встановлення додаткових даних для прийняття законного рішення відкрито провадження по скарзі.
Ухвала про повернення скарги може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ч. 6 ст. 304 КПК України. Отже, з метою недопущення порушення права ОСОБА_3 на судове оскарження, слідча суддя на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України застосовує норми, передбачені ч. 6 ст. 304 КПК України.
Керуючись статтями 9 ч. 6, 214, 303, 304, 306, 307, 309, 372, 395 КПК України,
П О С Т А Н О В И Л А:
Провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язання вчинити дії - закрити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду упродовж 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1