ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/2292/19
Провадження № 1-кп/210/147/21

"07" квітня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001501 від 15.10.2018 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 20.10.2005 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 289 ч. 2, 69 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

2) 10.04.2006 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч. 1, 185 ч. 3, 69, 71 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України покарання поглинуто покаранням по вироку від 20.20.2005 року. До відбуття покарання 4 роки позбавлення волі, частково приєднано покарання по вироку від 20.10.2005 року у вигляді 1 місяці позбавлення волі (зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою з 04.01.2006 року до 05.01.2006 року). Звільнився 04.02.2010 року по відбуттю строку покарання;

06.09.2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 22.10.2012 року по відбуттю строку покарання;

3) 18.03.2015 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

4) 15.02.2017 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. У відповідності ч. 1 ст. 71 КК України по сукупності вироків приєднано частково до назначеного покарання не відбуту частину покарання по вироку від 18.03.2005 року і до відбуття 3 роки 3 місяці. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.04.2017 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 28.08.2015 року до 24.04.2017 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дня позбавлення волі. Звільнений із зали суду,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
14.10.2018 року приблизно о 19.50 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи зі своєю знайомою ОСОБА_8 біля під`їзду №4 будинку АДРЕСА_2 побачив раніше йому відомого ОСОБА_6 , 1963 р.н., який знаходився на балконі квартири АДРЕСА_2 цього ж будинку, та крикнув тому, щоб він спускався до нього на вулицю, для з`ясування відносин з приводу його сина ОСОБА_9 . Тоді, ОСОБА_6 , з метою самозахисту узяв за місцем свого мешкання газовий сльозогінний балончик, та одразу вийшов з ним до ОСОБА_4 на вулицю, де вони стали між собою розмовляти біля вказаного під`їзду.

В процесі розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 сталася сварка, під час якої вони почали ображати один одного, внаслідок чого між ними виникли неприязні відносини. В цей же час ОСОБА_4 з метою залякування ОСОБА_6 дістав з-за куртки, в яку він був вдягнений, невстановлений предмет, зовні схожий на ніж, яким став розмахати перед собою та ОСОБА_6 . В свою чергу ОСОБА_6 , з метою свого самозахисту правою рукою дістав з кишені куртки газовий сльозогінний балончик, який спрямував в бік ОСОБА_4 та бризнув ним йому в обличчя. В цей час ОСОБА_4 , будучи тимчасово осліпленим сльозогінним газом та тримаючи в правій руці невстановлений предмет, зовні схожий на ніж, не передбачивши можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, продовжив махати цим ножем перед ОСОБА_6 , внаслідок чого попав йому ножем по лівій руці, та завдав тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації 2-го пальця лівої кісті, масивної забійно-рваної рани лівої кісті, які згідно висновку експерта №40 від 22.01.2019 року відносяться за своїм характером до середнього ступеню тяжкості, за ознакою втрати 25% постійної загальної працездатності, п.2.2.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 128 КК України, за ознакою необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю. Надав свідчення, які за своїм змістом відповідають фактичним обставинам пред`явленого обвинувачення, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Щиро розкаявся у скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчинених діянь, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні цивільний позов підтримав. Не заперечував щодо призначення покарання обвинуваченому у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 за ст. 128 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Згідно ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують, рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який вину визнав, у вчиненому розкаявся, цивільний позов визнав, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває (Т.2 а.п. 86, 88), за місцем проживання характеризується задовільно (Т.2 а.п. 89), фізично здоровий, інвалідом не являється, раніше судимий (Т.2 а.п. 81-84).

Беручи до уваги наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, досудову доповідь, думку сторони обвинувачення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст. 128 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ними нових злочинів..

Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 ст. 69 КК України не вбачається.

Крім того, у вказаному кримінальному провадженні до ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов, оскільки злочинними діями обвинуваченого завдано матеріальну та моральну шкоду, яку цивільний позивач просить стягнути.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Прокурор цивільний позов підтримав, вважав, що вимоги викладені у позовній заяві підлягають задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_4 позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

Так, потерпілим ОСОБА_6 до цивільного позову було приєднано квитанцію, яка підтверджує факт матеріальних витрат, понесених ним на лікування та відновлення стану здоров`я. Відтак, заявлена матеріальна шкода повинна бути стягнута із ОСОБА_4 в сумі 1915,88 грн.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування слід врахувати тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках. Суд вважає, що потерпілому була заподіяна моральна шкода, та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення цивільного позивача з боку цивільного відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б принципам законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України.

За таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини справи, діяння обвинуваченого, моральні страждання потерпілого, суд вважає необхідним, задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди і стягнути на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду, завдану неправомірними діями обвинуваченого, в розмірі 15000,00 грн. Саме така сума на думку суду з урахуванням всіх обставин справи, буде справедливою і достатньою для відшкодування моральної шкоди потерпілому.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 1915 (одна тисяча дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок, а також моральну шкоду в розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Матеріали кримінального провадження №0001501, залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/2292/19, провадження №1-кп/210/147/21.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1