Номер провадження: 11-сс/813/338/21
Номер справи місцевого суду: 522/1090/21 1-кс/522/1169/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2021 року у кримінальному провадженні №0000137 від 17.11.2020 року, -
встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 26.03.2021 року за місцем проживання: АДРЕСА_1 , заборонивши підозрюваній залишати житло у період часу із 23 години до 07 години щодоби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, офіційно не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.
З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що 04.02.2021 року до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням звернувся слідчий СВ відділу поліції №2 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженим з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000137 від 17.11.2020 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.
Не погодившись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій він просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою брати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з домашнім арештом, а саме особисте зобов`язання.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що в клопотанні слідчого не наведено жодного ризику, як це вимагає ч. 1 ст. 184 КПК України. Зазначає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є занадто суворим та не обґрунтованим, оскільки жодний із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не існує, так як у слідчого та прокурора немає жодних законних підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_6 буде переховуватися від органів досудового розслідування чи суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється. Крім того, підозрювана ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, оскільки в неї на утриманні перебуває хвора матір, має постійне місце проживання, раніше не судима, є єдиним годувальником родини.
Учасники кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату та час розгляду апеляційної скарги, однак в судове засідання не з`явились, про причину неявки не повідомили, крім того, апелянт просив провести апеляційний розгляд у відсутності його та підозрюваної, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників судового провадження та згідно з положеннями ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювати технічну фіксацію судового засідання.
Дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення, кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Зі змісту ст. 178 КПК України слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, в тому числі, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, тощо.
Статтею 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Апеляційний суд вважає, що підозра, повідомлена ОСОБА_6 , підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, копії яких долучені до клопотання, зокрема: протоколами допитів свідків, підозрюваного ОСОБА_9 , копіями переписок, іншими матеріалами досудового розслідування.
Наведені обставини свідчать про неможливість запобігання заявленим ризикам шляхом відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як про це зазначає захисник у своїй апеляційній скарзі.
Апеляційний суд також вважає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні довели в суді першої інстанції, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе запобігти заявленим ризикам, передбачених ст.177 КПК України, та навели достатньо обставин та доказів, на підставі яких обґрунтували клопотання про застосування саме цього запобіжного заходу.
Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого було дотримано у повному обсязі вимоги ст.ст. 193, 194 КПК України щодо порядку розгляду клопотання та застосування запобіжного заходу.
Так, слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого було враховано, що надані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, а також про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, або, взагалі, відмову в застосуванні запобіжного заходу.

При цьому апеляційний суд вважає, що слідчим суддею при обранні відносно підозрюваної запобіжного заходу було враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваної, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, внаслідок чого слідчим суддею було прийнято обґрунтоване рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання підозрюваної в певний період доби, оскільки саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної в майбутньому та забезпечити виконання покладених на неї обов`язків.
Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.
У зв`язку з цим, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає її законною і обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування.
Усі обставини, посилання на які міститься в апеляційній скарзі захисника, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, і не спростовують законність та обґрунтованість оскарженої ухвали.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4