Справа № 545/2297/21
Провадження № 1-в/545/346/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2

представника адміністрації установи: ОСОБА_3

захисника-адвоката: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у дистанційному режимі відеоконференції між Полтавським районним судом Полтавської області та державною установою «Крюковська виправна колонія (№29)» матеріали подання про встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, з середньою освітою, не працюючого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого вироком Подільського районного суду м. Києва від 11.01.2013 року за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» звернувся до суду з поданням про встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що він засуджений за тяжкий злочин, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких одне стягнення знято у встановленому законом порядку, шістнадцять погашено у встановленому законом порядку, а двадцять одне стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку; до виконання робіт з благоустрою установи ставиться негативно; перебуває на профілактичному обліку в установі як схильний до вчинення злісних порушень установленого порядку відбування покарання.

Представник адміністрації установи ОСОБА_3 у судовому засіданні подання підтримав та, посилаючись на те, що ОСОБА_5 засуджений за тяжкий злочин, характеризується негативно, тому з метою контролю за його поведінкою просив встановити адміністративний нагляд на строком один рік.

Засуджений у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, посилаючись на те, що встановлення адміністративного нагляду є втручанням в його право на повагу до приватного життя.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти встановлення адміністративного нагляду до засудженого ОСОБА_5 з огляду на те, що таке втручання в право на повагу до приватного життя засудженого є непропорційним, не переслідує законну мету, оскільки застосовані до засудженого стягнення не пов`язані з грубим порушенням громадської безпеки, громадського порядку чи порушення прав громадян, вчинення інших кримінальних чи адміністративних правопорушень.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню кримінальних правопорушень окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Згідно з п. «б» ч.1 ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб: засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.03.1986 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про порушення правил адміністративного нагляду» перевіряючи обґрунтованість подання про встановлення адміністративного нагляду щодо осіб, зазначених у п."б" ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», судам необхідно враховувати як кількість, так і характер порушень режиму відбування покарання, за які засуджений піддавався заходам стягнення, передбаченим ст.67 Виправно-трудового кодексу. Необхідно також перевіряти, чи не зняті та чи не погашені ці стягнення у встановленому законом порядку на день прийняття рішення про встановлення адміністративного нагляду.

Відповідно до п.8. постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.03.1986 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про порушення правил адміністративного нагляду» оскільки адміністративний нагляд встановлюється тільки на підставі і в порядку, передбаченому Законом, суди при розгляді кримінальних справ зобов`язані підвищити вимогливість до органів внутрішніх справ з тим, щоб досудова підготовка за протокольною формою матеріалів про порушення правил адміністративного нагляду, а в передбачених законом випадках, дізнання і попереднє слідство проводились всебічно, повно і об`єктивно. Зокрема, належить вимагати: відомості про попередні судимості піднаглядного; матеріали виправно-трудової установи чи органу внутрішніх справ, що характеризують його на час перебування в місцях позбавлення волі або після відбуття покарання; дані про заходи стягнення, які застосовувались за порушення режиму відбування покарання чи порушення громадського порядку, прав інших громадян або за інші правопорушення; письмове попередження про можливість встановлення адміністративного нагляду та інші дані, необхідні для вирішення питання про законність і обґрунтованість встановлення та продовження адміністративного нагляду.

Частинами 1, 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного життя; органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 11.01.2013 року за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

За період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 мав 3 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього трудового розпорядку та вимог безпеки праці, та 45 стягнень, з яких 28 на день звернення до суду не погашені та не зняті у встановленому порядку.

Згідно з характеристикою, затвердженою начальником державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)», засуджений ОСОБА_5 характеризується негативно; не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; недбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не завжди здійснює за ними належний догляд; не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. За вироком суду має цивільний позов на загальну суму 68850 грн. Виконавчі листи на адресу установи не надходили. Під час відбування покарання перебуває на профілактичному обліку в установі як схильний до злісних порушень.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого, з огляду на характер та обсяг обмежень, суд вважає це втручанням у його право на повагу до приватного життя, яке ґрунтується на положеннях Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.01.2021 року по справі «Дедеш проти України», будь-яке втручання може бути виправданим відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції, лише якщо воно відповідає закону, переслідує одну або декілька законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві для досягнення будь-якої такої цілі (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Роман Захаров проти Росії» [ВП] (Roman Zakharov v. Russia) [GC], заява № 47143/06, пункт 227, ЄСПЛ 2015).

Аналізуючи зміст положень п. «б» ч.1 ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» підставами для встановлення адміністративного нагляду є сукупність декількох умов: повноліття особи; тяжкість злочину; засудження два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини; якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

Згідно з вироком, ОСОБА_5 вчинив тяжкий необережний злочин.

З матеріалів особової справи вбачається, що переважна більшість стягнень застосована щодо засудженого за невиконання робіт з благоустрою установи, що свідчить про порушення засудженим умов та правил відбуття покарання, проте ці проступки не пов`язані з грубим порушенням громадської безпеки, громадського порядку чи порушенням прав громадян, вчиненням інших кримінальних чи адміністративних правопорушень. Надана адміністрацією установи характеристика на засудженого про те, що він «не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи…; не завжди дбайливо ставиться до майна установи…; не завжди утримує в чистоті та порядку спальне місце, тощо» не свідчить про те, що ОСОБА_5 становить небезпеку для суспільства.

Будь-яких обґрунтувань, підтверджених належними доказами, тієї обставини, що засуджений становить небезпеку для суспільства та може вчинити злочин, у поданні не наведено.

Окрім того, не наведено, який саме виховний вплив може бути здійснений на засудженого внаслідок встановлення адміністративного нагляду.

Також суд бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_5 є батьком трьох дітей, самостійно з 2007 року (після смерті дружини) виховує двох доньок, одна з яких є дитиною інвалідом ( ОСОБА_5 , 2006 року народження).

Встановлення щодо засудженого перелічених обмежень може утруднити виконання засудженим батьківських обов`язків та становити для нього надмірний тягар.

Окрім того, суд враховує і те, що письмових попередження про можливість встановлення адміністративного нагляду від посадових осіб установи засудженому не надавались.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.01.2021 року по справі «Дедеш проти України» зазначив, що встановлення адміністративного нагляду на строк один рік є втручанням в право особи на повагу до приватного життя. Цей захід ґрунтується на положеннях Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» та може переслідувати законну мету запобігання злочинам. Водночас слід оцінювати чи буде цей захід пропорційним законній меті, яка переслідувалася, і чи були відповідними та достатніми підстави наведені національними органами влади для його обґрунтування. У всякому разі, органи державної влади повинні проаналізувати індивідуальні обставини заявника та пояснити, чому в його справі встановлені щодо нього обмеження були необхідними.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідних та достатніх підстав для обґрунтування необхідності встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_5 не доведена.

Керуючись ст. 537 КПК України, п. «б» ч.1 ст.3, ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі»,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1