ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5659/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/346/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001818 від 08.10.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року клопотання прокурора задоволено частково.
Суд вирішив накласти арешт на вилучені в ході обшуку домоволодіння, АДРЕСА_1 за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- Предмет циліндричної форми коричневого кольору 1 шт.;

- Предмет схожий на «ракетницю» чорного кольору, на якому не виявлено маркування 1 шт.;

- Предмет схожий на «ракетницю» чорного кольору, на якому виявлено маркування «нерозбірливо … 382… » 1 шт.;

- Гвинтівка «Мосінова», без маркування - 1 шт.;

- Пістолет кулемет «ППШ» на якому мається маркування «436» - 1 шт.

Повернути власнику, ОСОБА_7 вилучені в ході обшуку домоволодіння, АДРЕСА_2 (садове товариство 50 років жовтня квартал 7 ділянка 44) майно:

- Предмет схожий на автомат МР 38 - 1 шт.;

- Патрони червоного кольору 13 шт.;

- Патрони білого кольору 26 шт.;

- Патрони коричневого кольору на яких мається напис «Волна Р» - 7 штук.;

- 2 (два) ножі, на одному з яких мається маркування іноземною мовою «W.P»;

- Патрони калібру 7, 62 на яких мається маркування «LVE» - 9 шт.;

- Патрони калібру 7, 62 на яких мається маркування «WOLF» - 5 шт.;

- Патрон калібру 7,62 на якому маркування не виявлено 1 шт.;

- Патрон калібру 9 мм, на якому мається маркування «2380 AUTO (нерозбірливо)» 1 шт.;

- Гвинтівка «карабін Маузера» «WZ 24» на якій мається маркування «4688» - 1шт.;

- Гвинтівка «Мосіна М39», на якій мається маркування «2689» - 1 шт.;

- Пістолет-кулемет «Суомі» на якому мається маркування « НОМЕР_1 » - 1шт.;

- Пістолет кулемет «ППС», чорного кольору на якому мається маркування «864 макет» - 1 шт.;

- Кулемет «МГ-34» на якому мається маркування «8025» «8311» - 1 шт.;

- Пуржини 2 шт.;

- Затвор сірого кольору 1 шт.

Прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання про арешт вилученого майна в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження оперативним підрозділам надавалось доручення в порядку ст.40 КПК України з метою встановлення особи, яка займається незаконним зберіганням та збутом вогнепальної зброї та боєприпасів на території Холодногірського та інших адміністративних районів м.Харкова, а також джерел придбання вогнепальної зброї та боєприпасів, місця можливого зберігання та виготовлення вогнепальної зброї та боєприпасів, а також інших осіб причетних до незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.
В ході виконання доручення та проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення причетний гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час подальшого проведення досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова, 27.01.2021 року було проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 .. Вилучені предмети визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню, оскільки встановлено достатньо об`єктивних підстав вважати, що вилучені речі та предмети: можуть використовуватись, як фактичний доказ під час досудового розслідування та в подальшому судового розгляду. Крім того вказані предмети зберегли та/або міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Також, вказані предмети необхідні стороні обвинувачення для проведення ряду процесуальних дій, зокрема судових експертиз.
Посилається на те, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та тимчасово вилученим майном, на яке необхідно накласти арешт, так як є підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, а вказані в клопотанні предмети мають значення для досудового розслідування та є доказами у кримінальному провадженні, тому зазначені у клопотанні речі відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст. 167 КПК України, як тимчасово вилучене майно, які можуть бути речовими доказами.

Прокурор у кримінальному провадженні та власник майна в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомили. (а.с. 93, 94)

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні та власника майна, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001818 від 08 жовтня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

08.10.2020 до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області надійшла інформація, щодо невстановленої особи, причетної до незаконного зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів на території м. Харкова.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження оперативним підрозділам надавалось доручення в порядку ст. 40 КПК України з метою встановлення особи, яка займається незаконним зберіганням та збутом вогнепальної зброї та боєприпасів на території Холодногірського та інших адміністративних районів м. Харкова, а також джерел придбання вогнепальної зброї та боєприпасів, місця можливого зберігання та виготовлення вогнепальної зброї та боєприпасів.

В ході виконання доручення та проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення причетний гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова, 27.01.2021 в період часу з 07 год. 15 хв. до 12 год. 52 хв. проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 . В ході вказаного обушку було виявлено та вилучено:

Постановою слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області від 27.01.2021 року вилучене майно визнано речовими доказами.

Задовольняючи частково клопотання прокурора слідчий суддя виходив з того, що прокурором не доведено наявність підстав вважати, що вилучені в ході обшуку: Предмет схожий на автомат МР 38 - 1 шт.; Патрони червоного кольору 13 шт.; Патрони білого кольору 26 шт.; Патрони коричневого кольору на яких мається напис «Волна Р» - 7 штук.; 2 (два) ножі, на одному з яких мається маркування іноземною мовою «W.P»; Патрони калібру 7, АДРЕСА_4 на яких мається маркування «LVE» - 9 шт.; Патрони калібру 7, 62 на яких мається маркування «WOLF» - 5 шт.; Патрон калібру 7,62 на якому маркування не виявлено 1 шт.; Патрон калібру 9 мм, на якому мається маркування «2380 AUTO (нерозбірливо)» 1 шт.; Гвинтівка «карабін Маузера» «WZ 24» на якій мається маркування «4688» - 1шт.; Гвинтівка «Мосіна М39», на якій мається маркування «2689» - 1 шт.; Пістолет-кулемет «Суомі» на якому мається маркування « НОМЕР_1 » - 1шт.; Пістолет кулемет «ППС», чорного кольору на якому мається маркування «864 макет» - 1 шт.; Кулемет «МГ-34» на якому мається маркування «8025» «8311» - 1 шт.; Пуржини 2 шт.; Затвор сірого кольору 1 шт., містять ознаки, зазначені в частині 1 статті 98 КПК України, тому арешт в цій частині є недоцільним. Також зазначив, що зазначене майно відповідно до ч.7 ст.236 КПК України не є тимчасово вилученим майном, а тому відсутні правові підстави для накладення на нього арешту.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді, в частині відмови у задоволені клопотання про арешт, майна виходячи з наступного.

З доводів клопотання та апеляційної скарги, вбачається наявність кримінального провадження внесеного в ЄРДР за ч.1 ст.263 КК України. З метою дотримання вимог ст.2 КПК України, прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна, яке з урахуванням його змісту, колегія суддів вважає обґрунтованим.

Посилання слідчого судді на наявність наданих власником майна висновків експертних досліджень в даному випадку не є належною підставою для відмови у задоволені клопотання про арешт майна. Таке обґрунтування відмови у задоволені клопотання, виходячи з вимог ст.2 КПК України, на думку колегії суддів, є процесуально неприпустимим, оскільки таке рішення про відмову у задоволені клопотання вочевидь не ґрунтується на вимогах ст.173 КПК України., оскільки експерти не були попереджені про кримінальну відповідальність.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Постановою слідчого від 27.01.2021 року все вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, за версією органу досудового розслідування, може бути об`єктом протиправних дій, передбачених особливою частиною КК України.

Постанова слідчого про визнання речовими доказами вилучене майно на час апеляційного перегляду не скасована, що має істотне процесуальне значення.

Об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК, утворює носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв (далі - зброя) без передбаченого законом дозволу. Конструкція наведеної правової норми є бланкетною, тобто містить відсилання до спеціального закону, яким установлено одержання дозволу на зазначені вище дії.

Порядок поводження зі зброєю, в тому числі підстави і процедуру одержання спеціальних дозволів на її придбання, носіння і зберігання, на даний час установлено Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 з наступними змінами, та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622.

Зміст бланкетної диспозиції статті 263 КК полягає у встановленні переліку дій щодо зброї, які за умови відсутності передбаченого законом дозволу визнаються злочинами. Вимоги Інструкції та Положення доповнюють зазначену кримінально-правову заборону детальною регламентацією підстав і процедури одержання дозволу, тобто встановлюють спеціальні критерії його законності..

При цьому, належить врахувати, що виходячи з обраної органом досудового розслідування кваліфікації кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України, у органу досудового розслідування можуть бути достатні підстави вважати, що вищевказане майно є предметами кримінального правопорушення та могло зберегти на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та необхідні для проведення судової балістичної експертизи для встановлення чи відносяться вилучене майно до категорії вогнепальної зброї та в подальшому для встановлення остаточної кваліфікації злочину.

Зміст і призначення закріпленої у статті 263 КК кримінально-правової заборони полягає насамперед у захисті суспільства й держави від найтяжчих насильницьких злочинів, умови для вчинення яких створює неконтрольований обіг зброї. Такі злочинні діяння є особливо небезпечними, адже ставлять під загрозу життя і здоров`я невизначеного кола осіб. Натомість згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Вилучене майно, згідно переліку до протоколу обшуку, повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування даного факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

За наведених вище обставин судова колегія вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, клопотання слідчого від про накладення арешту на майно,яке було вилучене в ході обшуку домоволодіння, за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 , підлягає задоволенню, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. Існують ризики того, що у разі ненакладення арешту можливо відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
При цьому належить врахувати, що арешт майна має тимчасовий характер в межах строку досудового розслідування, який спрямований на ефективне забезпечення його проведення у розумний строк, а межі досудового розслідування у часі чітко визначені ст.219 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд зазначає в ухвалі порядок її виконання.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що спосіб накладення арешту на вилучене майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування речовими доказами, з передачею на відповідальне зберігання власнику, до моменту отримання висновків експертів, в межах строку досудового розслідування, передбаченого ст.219 КПК України буде менш обтяжливим та співмірним інтересам власника майна та дотримання завдань кримінального провадження, згідно норм ст.2 КПК України

Саме такий порядок та місце зберігання вилученого майна, на переконання колегії суддів, у найбільшій мірі буде сприяти дієвості кримінального провадження, завданням досудового розслідування та захисту прав власника майна.

Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення експертного дослідження, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.
Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Отже, з урахуванням положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді в частині відмови у задоволені клопотання прокурора у кримінальному провадженні про арешт майна підлягає скасуванню та постановленню в цій частині нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 404, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 02 лютого 2021 року в частині відмови у задоволені клопотання прокурора у кримінальному провадженні про арешт майна скасувати та постановити нову ухвалу в цій частині.

Клопотання прокурора Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити частково та накласти арешт на вилучені в ході обшуку домоволодіння, за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчудження, розпорядження та користування речовими доказами:

- Предмет схожий на автомат МР 38 - 1 шт.;

- Патрони червоного кольору 13 шт.;

- Патрони білого кольору 26 шт.;

- Патрони коричневого кольору на яких мається напис «Волна Р» - 7 штук.;

- 2 (два) ножі, на одному з яких мається маркування іноземною мовою «W.P»;

- Патрони калібру 7, 62 на яких мається маркування «LVE» - 9 шт.;

- Патрони калібру 7, 62 на яких мається маркування «WOLF» - 5 шт.;

- Патрон калібру 7,62 на якому маркування не виявлено 1 шт.;

- Патрон калібру 9 мм, на якому мається маркування «2380 AUTO (нерозбірливо)» 1 шт.;

- Гвинтівка «карабін Маузера» «WZ 24» на якій мається маркування «4688» - 1шт.;

- Гвинтівка «Мосіна М39», на якій мається маркування «2689» - 1 шт.;

- Пістолет-кулемет «Суомі» на якому мається маркування « НОМЕР_1 » - 1шт.;

- Пістолет кулемет «ППС», чорного кольору на якому мається маркування «864 макет» - 1 шт.;

- Кулемет «МГ-34» на якому мається маркування «8025» «8311» - 1 шт.;

- Пуржини 2 шт.;

- Затвор сірого кольору 1 шт. до моменту отримання висновків експертів, в межах строку досудового розслідування, передбаченого ст.219 КПК України.

Передати речові докази на відповідальне зберігання власнику - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 (садове товариство 50 років жовтня квартал 7 ділянка 44)

Попередити ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Контроль за виконанням ухвали про арешт майна покласти на прокурора.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: