Справа № 645/1246/20
Провадження № 1-кп/645/280/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2021 року м. Харків
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 18 травня 2020 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт, вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2020 року за ч.2 ст. 389 КК України до двох місяців арешту, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання приєднано покарання, не відбуте за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 травня 2020 року з урахуванням згідно правил п. 4 ч. 1 статті 72 КК України (одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт) та вимог статті 73 КК України і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді двох місяців п`яти днів арешту, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, -
Окрім того, 07 січня 2021 року, приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував в гостях у своєї знайомої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , куди у зазначений час прийшла їх спільна знайома ОСОБА_7 , яка при собі мала належний їй мобільний телефон ТМ «Vivo Y1s» кольору морської хвилі, модель vivo 2015 року та в цей момент у нього виник протиправний намір на заволодіння вказаним мобільним телефоном шляхом обману. В цей же день, приблизно о 17 год. 00 хв., коли ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вийшли з приміщення квартири за вищевказаною адресою та перебували в під`їзді буд. АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 реалізуючи свій протиправний намір на заволодіння належним ОСОБА_7 мобільним телефоном ТМ «Vivo Y1s» кольору морської хвилі, модель vivo 2015 року, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, під приводом зайти через вказаний мобільний телефон до мережі «Інтернет», просив у ОСОБА_7 зазначений мобільний телефон, заздалегідь знаючи, що повертати мобільний телефон він не має наміру. ОСОБА_7 введена в оману запевненнями ОСОБА_5 та помилкової впевненості в добросовісності його дій, передала останньому свій мобільний телефон ТМ «Vivo Y1s» кольору морської хвилі, модель vivo 2015 року. Після чого, ОСОБА_5 , не повертаючи ОСОБА_7 належний їй мобільний телефон, разом з нею та ОСОБА_6 прослідували до будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_5 разом з належним ОСОБА_7 мобільним телефоном ТМ «Vivo Y1s» кольору морської хвилі, модель vivo 2015 року вартістю 2808 гривень з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився вказаним майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2808 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винним у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро розкаявся, пояснив суду про обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, а саме, що 07 лютого 2020 року шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, протиправно заволодів мобільним телефоном «іPhone 7 Plus» потерпілого ОСОБА_4 , 07 січня 2021 року, шляхом обману, під приводом зайти з телефону в мережу «Інтернет», протиправно заволодів мобільним телефоном «Vivo Y1s» потерпілої ОСОБА_7 ,, розпорядившись зазначеними телефонами на власнийрозсуд, зазначивши, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінальних правопорушень вірно відображені.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини, кількість і вартість викраденого майна. З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого, а також цивільних позовів. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує в межах пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненене повторно.
Вину обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.1 90 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд вважає щире каяття, часткове добровільне відшкодування заподіяння матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 , про що останній підтвердив у судовому засіданні .
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбаченою ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого ОСОБА_5 , що він раніше засуджений в тому числі за вчинення кримінального правопорушення проти власності (вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України від 18 травня 2020 року,вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2020 року за ч.2 ст. 389 КК України), на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває (повідомлення КНП «Харківський психоневрологічний диспансер №3» від 13.02.2020 року вих.. №1014, повідомлення КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер від 14.02.2020 року №1135»).
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які, за змістом ст. 12 КК України, є умисними кримінальними правопорушеннями середньої тяжкості, наслідки вчиненого кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень застосувати покарання у виді обмеженні волі, оскільки його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень не можливо без ізоляції від суспільства.
На думку суду, таке покарання буде законним та справедливим, необхідним і достатнім, та буде відповідати ступеню тяжкості злочину, особі обвинуваченого, а також за своїм розміром здатним сприяти його виправленню та попередженню скоєння нових правопорушень, як ним, так і іншими особами.
При вирішенні питання щодо цивільного позову суд зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Майнова шкода, завдана не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Суд враховує, що згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з висновку судово товарознавчої експертизи СЕ -19/212-21/1025 ТВ від 20.01.2021 року ринкова вартість мобільного телефону ТМ «Vivo Y1s» кольору морської хвилі, модель vivo 2015 року складає 2808 гривень, у зв`язку з чим розмір заподіяної матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 , складає 2808 гривні.
У справі наявні процесуальні витрати за проведення: судово-товарознавчих експертизи, які у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання про речові докази суд вирішує згідно п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.2 КК України та призначити покарання у виді двох років обмеження волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту прибуття засудженого до виправного центру і постановки на облік.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 2808 гривень (дві тисячі вісімсот вісім гривень) у якості заподіяної матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно криміналістичного центру вартість проведення судово товарознавчої експертизи №6/330СЕ-20 від 14.02.2020 року у розмірі 628 грн. 04 коп. (шістсот двадцять вісім гривень чотири копійки), вартість проведення судово товарознавчої експертизи СЕ -19/212-21/1025 ТВ від 20.01.2021 року у сумі 653 грн. 80 коп. (шістсот п`ятдесят три гривні вісімдесят копійок)
Речові докази у справі компакт диск «DVD + R-RW», на якому знаходиться відеозапис з камер відеоспостереження супермаркету «Рост» від 07.02.2020 року, електронний носій диск, що містить відеозапис свідка від 26.01.2021 року, які знаходяться на відповідальному зберіганні в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили,є залишити там зберігати.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: