печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

встановив:
22.06.2021 р. старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором звернувся до суді із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу вищенаведені ризики не зменшилися і наявні до цього часу в повному обсязі, оскільки не притягнуті до кримінальної відповідальності інші співучасники злочину та проводиться збір доказів по встановленню їх причетності до нього, а тому в органу досудового розслідування виникає необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного.

Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив його задовольнити. Підозрюваний, його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Підозрюваний подав в судовому засіданні усну заяву про застосування до підозрюваного насильства під час затримання, просив провести невідкладне судово медичне обстеження та перевірити факти викладені в заяві. Слідчий суддя, вивчивши клопотання, вислухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків. Головним слідчим управлінням НП України розслідується кримінальне провадження №0001267 від 27.04.2021 за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених п. 1 п. 2, ч. 2 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , заздалегідь, тобто до початку злочину, спланував вчинити вбивство своєї родини, тобто батька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та свого малолітнього брата ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з цією метою приблизно 13.04.2021 придбав ніж господарсько-побутового призначення, який ввесь час тримав при собі чекав влучного моменту для реалізації свого злочинного умислу.
27 квітня 2021 року ОСОБА_6 о 02 год. 40 хв. (фактичний час затримання о 01 год. 20 хв. 27 квітня 2021) затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

27 квітня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 п. 2, ч. 2 ст. 115 КК України.

28 квітня 2021 року неповнолітньому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 25.06.2021.

На даному етапі досудового розслідування наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, передбаченого п. 1 п. 2, ч. 2 ст. 115 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду трупів; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом обшуку житлового приміщення місця вчинення злочину;протоколом затримання підозрюваного та особистим обшуком ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 ;слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_6 ; висновком судово-медичної експертизи №042/1-260-2021 від 30.04.2021, згідно з яким на руках ОСОБА_6 виявлено різані рани та на тілі садна, які могли утворитись 24.04.2021 та за критерієм тривалості розладу здоров`я визнано легкими тілесними ушкодженнями;

Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001267 продовжено до трьох місяців, тобто до 27.07.2021, оскільки з метою забезпечення повного, всебічного та неупередженого розслідування та подальшого судового розгляду, у кримінальному провадженні необхідно виконати значний обсяг слідчих та процесуальних дій, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, зокрема:отримати висновки судово-медичних експертиз по трупам; отримати висновки додаткових судово-медичних експертиз по трупам та відповідності механізму спричинених тілесних ушкоджень показам ОСОБА_6 ;отримати висновок додаткової судово-медичної експертизи по тілесним ушкодженням ОСОБА_6 та відповідності механізму їх спричинення його показам, зафіксованим на слідчому експерименті; отримати висновки комплексної молекулярно генетичної та трасологічної експертиз; отримати висновок молекулярно генетичної експертизи по речам ОСОБА_6 , вилученим під час особистого обшуку, в тому числі по ножу;отримати висновок молекулярно генетичної експертизи по речам, вилученим під час обшуку житла на місці вчинення злочину; отримати висновок дактилоскопічної експертизи для встановлення приналежності виявлених на місці злочину слідів папілярних узорів; отримати висновок судової стаціонарної психолого психіатричної, наркологічної експертизи; отримати висновок комп`ютерно-технічної експертизи по вилученим мобільним телефонам та планшету; надати правову оцінку за матеріалами виконання перерахованих експертиз; витребувати матеріали виконання направлених доручень слідчого з метою встановлення місця придбання ОСОБА_6 ножа та допит в якості свідка особи, яка продала вказаний ніж;витребувати матеріали з Дарницького УП ГУНП в м. Києві на підставі яких приймались рішення про відмову реєстрації в ЄРДР кримінальних проваджень за зверненнями родини Суміних про сімейні конфлікти та насильство в родині;на підставі ухвали суду провести тимчасовий доступ до архіву КМБ СМЕ та вилучити зразки крові трупів, для проведення додаткових порівняльних молекулярно-генетичних експертиз;виконати інші слідчі (розшукові) дії та процесуальні дії, а також заходи забезпечення кримінального провадження, спрямовані на досягнення завдання кримінального провадження, визначені ст. 2 КПК України та встановлення обставин, які підлягають доказуванню, вичерпний перелік яких наведений у ст. 91 КПК України.

Результати вказаних процесуальних дій дозволять у повному обсязі встановити обставини вчинення підозрюваними кримінальних правопорушень, матимуть значення для судового розгляду, оскільки їх проведення дозволить повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваних, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків як підозрюваного, слід продовжити строк його тримання під вартою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року. Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України. Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність. У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину». Слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування. Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, маючі всі необхідні засоби та можливості, достовірно знаючи про тяжкість вчиненого злочину та невідворотність покарання, використовуючи тісні зв`язки з працівниками правоохоронних органів, а також колишніми службовими особами органів державної влади, зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, у тому числі за кордоном, що унеможливить притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

У досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину (відповідно до ст. 12 КК України) може:переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, місцезнаходження яких на вдалося встановити у ході обшуку по місцю його проживання на місці вчинення ним злочину, а тому обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може призвести до уникнення від кримінальної відповідальності, спотворення та знищення слідів вчинення злочину, які його викривають, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні:здійснювати незаконний вплив на свідків, що може негативно вплинути на подальше досудове розслідування кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності;вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 після вчинення умисного вбивства батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не повідомив правоохоронні органи про вказаний злочин, не надавав першу медичну допомогу, не викликав швидку медичну допомогу, переховував вказану інформацію та через два дні знову вчинив умисне вбивства свого малолітнього брата ОСОБА_10 , тому у випадку незастосування запобіжного заходу тримання під вартою, може вчинити інші злочини.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в учиненні особливо тяжкого злочину: умисного вбивства двох осіб та малолітної дитини, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, тому застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження та вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке можу бути призначено заявникові. [«O. v. Norway»;, n. 33926]. «Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [ 71;Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656]. Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. У відповідності до положень ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість злочину, характер вчиненого кримінального правопорушення, дані, які характеризують ОСОБА_6 , його вік та стан здоров`я та враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і приходить висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді дійти висновку про наявність ризиків, які наведені вище, а для їх запобігання, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій слідчим суддею під час розгляду клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Доручити Офісу Генерального прокурора провести дослідження фактів, викладених в усній заяві підозрюваного ОСОБА_6 про застосування до нього методів насильства під час затримання. Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ухвалив:

Клопотання задовольнити. Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 27.07.2021 року. Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Повний текст ухвали слідчого судді буде оголошений о 14-30 год. 29 червня 2021 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1