Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/146/2021 Справа № 646/1104/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2021 року

Колегія суддів Комінтернівського районного суду м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у матеріалах кримінальних проваджень, відомості про кримінальні правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001271 від 06.10.2017 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , у вересні 2017 року, із корисливих спонукань спрямованих на одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей з метою їх експлуатації, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини - особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прийняв рішення вступити в групу з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, жителями Російської Федерації, з метою вчинення особливо тяжких злочинів, які полягали у вербуванні людей на території України, їх переміщенні за кордон, з метою експлуатації у формі втягнення у злочинну діяльність на території Російської Федерації, а саме розповсюдження та збут наркотичних засобів, за що ОСОБА_8 мав отримувати винагороду.

Для досягнення злочинного умислу ОСОБА_8 розробив план, яким передбачив наступне: підтримувати зв`язок з невстановленими особами, які на території Російської Федерації здійснювали незаконний збут наркотичних засобів, з якими домовився про переміщення за грошову винагороду на територію Російської Федерації з України осіб, які в подальшому будуть втягнуті у злочинну діяльність, пов`язану з розповсюдженням та збутом наркотичних засобів; розповсюджувати на території Харківської області, інформацію про роботу кур`єром на території Російської Федерації; фінансування злочинної діяльності, що полягала у сплаті витрат на квитки, забезпечення осіб, які переміщуються до Російської Федерації мобільними телефонами, квитками, грошима; отримувати грошові кошти за переміщених осіб, одержані в результаті злочинної діяльності.

Так у жовтні 2017 року, ОСОБА_8 , діючи у складі групи, з метою вербування людей шляхом експлуатації, а саме втягнення у злочинну діяльність, на території Харківської області, з ціллю своєї конспірації, через ОСОБА_9 який дав добровільну згоду на конфіденційне співробітництво в рамках досудового розслідування, займався пошуком осіб, які через скрутне матеріальне становище погодяться займатися розповсюдженням наркотичних засобів на території Російської Федерації. При цьому, ОСОБА_8 було достовірно відомо, що робота, яка пропонується громадянам України, полягає у розповсюдженні наркотичних засобів на території Російської Федерації.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації, ОСОБА_8 у листопаді 2017 року через ОСОБА_9 на території міста Харкова знайшов ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Так, 10.11.2017 приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 біля будинку 6/5 по проспекту Героїв Сталінграда у м. Харкові, де у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 довідався, що внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, викликаних скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебувають в уразливому стані. Після чого ОСОБА_8 , усвідомлюючи цю обставину, умисно використовуючи її у своїх протиправних цілях, з використанням уразливого стану особи, запропонував ОСОБА_10 та ОСОБА_11 роботу кур`єрами наркотичних засобів на території Російської Федерації. При цьому ОСОБА_8 , усвідомлюючи той факт, що робота на території Російської Федерації полягає у розповсюдженні наркотичних засобів, не пояснив потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суті реальної відповідальності за роботу, яку їм необхідно буде виконувати у майбутньому, чим приховав важливу обставину та свій злочинний умисел.

Після чого, ОСОБА_8 , знаходячись в тому ж місці, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації, а саме втягнення у злочинну діяльність, довів до відома ОСОБА_10 та ОСОБА_11 порядок переміщення на територію Російської Федерації, умови оплати, порядок спілкування з «кураторами», таким чином ОСОБА_8 використовуючи уразливий стан ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який зумовлений тяжкими особистими обставинами, які обмежували їх здатність усвідомлювати свої дії, досяг з ними домовленості про їх переміщення через державний кордон України до Російської Федерації, тобто завербував їх з метою втягнення у злочинну діяльність.

Крім того, ОСОБА_8 , діючи повторно, з корисливих спонукань та у групі з невстановленими особами, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації у листопаді 2017 року через ОСОБА_9 на території міста Харкова знайшов ОСОБА_12

10.11.2017 приблизно о 15:00, ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 біля будинку 6/5 но проспекту Героїв Сталінграда у м. Харкові, де у останнього довідався, що внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, викликаних скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, потерпілий ОСОБА_12 перебуває в уразливому стані. Після чого ОСОБА_8 , усвідомлюючи цю обставину, умисно використовуючи її у своїх протиправних цілях, з використанням уразливого стану особи, запропонував ОСОБА_12 роботу кур`єром наркотичних засобів на території Російської Федерації. При цьому ОСОБА_8 , усвідомлюючи той факт, що робота на території Російської Федерації полягає у розповсюдженні наркотичних засобів, не пояснив потерпілому ОСОБА_12 суті реальної відповідальності за роботу, яку їй необхідно буде виконувати у майбутньому, чим приховав важливу обставину та свій злочинний умисел.

Після чого, ОСОБА_8 , знаходячись в тому ж місці, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації, а саме втягнення у злочинну діяльність, довів до відома ОСОБА_12 порядок переміщення на територію Російської Федерації, умови оплати, порядок спілкування з «кураторами», таким чином ОСОБА_8 використовуючи уразливий стан ОСОБА_12 , який зумовлений тяжкими особистими обставинами, які обмежували його здатність усвідомлювати свої дії, досяг з ним домовленості про його переміщення через державний кордон України до Російської Федерації, тобто завербував його з метою втягнення у злочинну діяльність.

Крім того, ОСОБА_8 , діючи повторно, з корисливих спонукань та у групі з невстановленими особами, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації у листопаді 2017 року через ОСОБА_9 на території міста Харкова знайшов ОСОБА_13

14.11.2017 приблизно о 17:00, ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_13 біля будинку № 295 по проспекту Московському у м. Харкові, де у останньої довідався, що внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, викликаних скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, потерпіла ОСОБА_13 перебуває в уразливому стані. Після чого ОСОБА_8 , усвідомлюючи цю обставину, умисно використовуючи її у своїх протиправних цілях, з використанням уразливого стану особи, запропонував ОСОБА_13 роботу кур`єром наркотичних засобів на території Російської Федерації. При цьому ОСОБА_8 , усвідомлюючи той факт, що робота на території Російської Федерації полягає у розповсюдженні наркотичних засобів, не пояснив потерпілій ОСОБА_13 суті реальної відповідальності за роботу, яку їй необхідно буде виконувати у майбутньому, чим приховав важливу обставину та свій злочинний умисел.

Після чого, ОСОБА_8 , знаходячись в тому ж місці, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на вербування людини з метою експлуатації, а саме втягнення у злочинну діяльність, довів до відома ОСОБА_13 порядок переміщення на територію Російської Федерації, умови оплати, порядок спілкування з «кураторами», таким чином ОСОБА_8 використовуючи уразливий стан ОСОБА_13 , який зумовлений тяжкими особистими обставинами, які обмежували її здатність усвідомлювати свої дії, досяг з нею домовленості про її переміщення через державний кордон України до Російської Федерації, тобто завербував її з метою втягнення у злочинну діяльність.

Надалі, 15.11.2017 ОСОБА_8 перебуваючи біля будинку №295 по проспекту Московському у м. Харкові, реалізовуючи свій злочинний умисел, знов зустрівся з ОСОБА_13 , де придбав останній додатковий акумулятор для телефону, навушники та стартовий пакет мобільного оператору «Lifecell», після чого домовився зустрітись з останньою наступного дня, з метою безпосереднього її переправлення до Російської Федерації.

16.11.2017 о 16:30, ОСОБА_8 реалізуючи свій сумісний з невстановленими особами злочинний умисел, зустрівся з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 в кафе «Пірат», розташованому по проспекту Олександрійському у м. Харкові, з метою переміщення останньої до Російської Федерації, де ОСОБА_8 в ході проведення контролю за вчиненням злочину, передав у якості передоплати ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 100 гривень, як винагороду за виконання раніше обумовленої домовленості за надані ОСОБА_9 послуги з пошуку осіб, після чого ОСОБА_8 направився з останніми до автовокзалу за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 22, з метою переправлення ОСОБА_13 до Російської Федерації, де придбав останній квиток на автобус рейсом Харків-Москва, проте о 18 годині 05 хвилин ОСОБА_8 був затриманий працівниками поліції.

У судовому засіданні ОСОБА_8 , вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України визнав в повному обсязі, все викладене в обвинувальному акті підтвердив, та пояснив, що він, дійсно у листопаді 2017 року зі своїм знайомим ОСОБА_9 займався пошуком людей для роботи на території Російської Федерації кур`єром з доставки наркотиків. Він, зустрічався з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та скориставшись їх уразливим станом, викликаним скрутним матеріальним становищем пропонував роботу кур`єром наркотичних засобів на території Російської Федерації. При цьому він, усвідомлюючи той факт, що робота на території Російської Федерації полягає у розповсюдженні наркотичних засобів, не пояснював ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суті реальної відповідальності за роботу, яку їм необхідно буде виконувати у майбутньому.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_8 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Представник потерпілих ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив факт вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а саме спонуканні ОСОБА_8 до роботи кур`єром наркотичних засобів на території Російської Федерації.

Враховуючи, що ОСОБА_8 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 149 КК України, а саме як вербування людини, вчинене з метою експлуатації у формі втягнення у злочину діяльність, з використання уразливого стану особи, вчинене групою осіб, щодо декількох осіб, за ч. 2 ст. 149 КК України, а саме як вербування людини, вчинене з метою експлуатації у формі втягнення у злочину діяльність, з використання уразливого стану особи, вчинене групою осіб, повторно.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_8 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення (злочин), раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшує його покарання є щире каяття.

Обставини, що обтяжують його покарання по справі відсутні.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий злочини, те, що обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_8 відсутні та наявні обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілих, суд вважає можливим звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням у максимальній межі встановленої ч. 4 ст. 75 КК України, а саме у вигляді 3 (трьох) років із застосуванням п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки ОСОБА_8 можливо виправити без реального відбуття покарання.

Відповідно до ст. 72 КК України ОСОБА_8 , зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16.11.2017 до 17.11.2017 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирати.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного осуду м. Харкова від 20.11.2017 на мобільний телефон LENOVO, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою Лайф зняти.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідки № 23077 від 10.01.2018 про витрати на проведення експертизи, дані витрати становлять 4290,00 грн, які повинні бути стягнуті на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

Відповідно до ст. 72 КК України ОСОБА_8 , зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16.11.2017 до 17.11.2017 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 4290, 00 грн. (чотири тисячі двісті дев`яносто грн. 00 коп.).

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного осуду м. Харкова від 20.11.2017 на мобільний телефон LENOVO, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою Лайф зняти.

Речові докази: мобільний телефон LENOVO, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою Лайф повернути ОСОБА_8 .
Речові докази: чек на придбавання квитку напрямком Харків Москва на 16.11.2017, два проїзних документа на ім`я ОСОБА_13 серії НОМЕР_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: купюру номіналом 1000 рублів (РФ) серії ВП № 3311356 конфіскувати.

Речові докази: навушники «Nomi» червоного кольору, акумулятор «Power Bank» 12000 mAh, банківську картку «Приват Банк» № НОМЕР_4 , сім-картку мобільного оператору «Лайфселл» № НОМЕР_5 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3