Справа № 355/170/21
Номер провадження: 1-кп/365/24/21
В И Р О К

іменем України

19 травня 2021 року смт Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретар
судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження № 0000016 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, працездатного, непрацюючого,

раніше судимого вироками Поліського районного суду Київської області від 15 лютого 1989 року ч. 3 ст. 81 КК України 1960 року до 2 років виправних робіт з утриманням 20 відсотків від заробітку; Печерського районного суду м. Києва від 4 квітня 1991 року за ч. 3 ст. 81 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 25 КК України 1960 року; Баришівського районного суду Київської області від 5 травня 1993 року за ч. 3 ст. 140 , ст. 43 КК України 1960 року до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, від 2 лютого 1998 року за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України 1960 року до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, від 6 жовтня 2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; від 1 липня 2008 року за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, від 2 листопада 2009 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі; Згурівського районного суду Київської області від 1 квітня 2010 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі; Баришівського районного суду Київської області від 21 серпня 2014 року за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна,

звільненого 11 вересня 2019 року на підставі ст. 81 КК України від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 18 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 , повторно, по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , 18 січня 2021 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, достовірно знаючи, що на території домоволодіння ніхто не проживає, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через хвіртку проник на територію цієї садиби, де за допомогою металевого предмета (труби), шляхом пошкодження замка проник до господарської споруди, звідки викрав пральну машинку «Ауріка», вартістю 700,00 грн, оприскувач для обробки сільськогосподарських культур «Леміра», модель ОП-202, ємністю 8 л, вартістю 190,23 грн, оприскувач для обробки сільськогосподарських культур «Kwazar», модель Орион-9, ємністю 9 л, вартістю 377,97 грн, металевий лом, довжиною 1 м прямої форми, одна кінцівка якої має форму клина, інша форму клина, що ділиться на дві частини однакового розміру, вартістю 200,00 грн, металевий лом довжиною 1,3 м, прямої форми, з однієї кінцівки якого приварена кругла частина, вартістю 200,00 грн, вила з дерев`яним руків`ям, довжиною 1,3 м, нижня частина металева та має чотири гострі кінцівки, вартістю 100,00 грн, сапу з дерев`яним руків`ям, довжиною 1 м, нижня кінцівка металева з довжиною леза 17 см, вартістю 80,00 грн, лопату з дерев`яним руків`ям довжиною 1 м та нижньою металевою частиною, вартістю 100,00 грн, сокиру з дерев`яним руків`ям довжиною 35 см та металевою верхньою частиною, довжина леза 12 см, вартістю 200,00 грн, сокиру з дерев`яним руків`ям довжиною 40 см, та металевою верхньою частиною, довжина леза 12 см, з написом 01162, вартістю 200,00 грн, серп із дерев`яним руків`ям довжиною 15 см та заокругленим лезом, вартістю 106,33 грн, сані з металевою основою та трьома дерев`яними дощечками зверху, одна з яких має пошкодження, вартістю 53,33 грн, радіоприймач марки «VEF-317», вартістю 250,00 грн та алюмінієвий бідон для молока, ємністю 20 л, вартістю 300,00 грн. З викраденим майном ОСОБА_3 зник з місця події та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди у загальному розмірі 3057,86 грн.

Злочин вчинено з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, поєднаний з проникненням у інше примішення.

Відповідальність за злочин, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю та показав, що 16 січня 2021 року він дізнався, що по АДРЕСА_1 ніхто не проживає, оскільки дочка забрала власницю садиби у м. Чернігів. 18 січня 2021 року приблизно о 18 годині 00 хвилин він через незамкнену хвіртку зайшов на територію цієї садиби, де за допомогою металевого предмета (труби), яку знайшов на місці, пошкодив невеликий замок. Таким чином проник до господарської споруди, звідки викрав майно, кількість та найменування якого вірно та повністю зазначено в обвинувальному акті, які на санях відвіз додому. Вранці працівники поліції вилучили у нього викрадене майно, яке повернули потерпілій. Вибачення за скоєне у потерпілої він не просив, оскільки вона виїхала. В скоєному кається, усвідомлює протиправність своїх дій та жалкує з приводу вчиненого. Свою поведінку пояснює тим, що він не має постійного місця роботи, має лише тимчасові підробітки. Викрадене мав намір продати з метою отримати прибуток, оскільки має сліпого брата, який не отримує пенсії, та дочку, якій зробили операцію. Просить суворо його не карати та по можливості призначити покарання зі звільненням від його відбування, у разі призначення покарання у виді позбавлення волі призначити його у мінімальному розмірі.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Проти цього не заперечують учасники судового провадження, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин і суд не має сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Докази не досліджувались.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

За своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах висунутого обвинувачення, керуючись законом, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду поза розумним сумнівом доведено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме, у тому, що він своїми умисними протиправними діями вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднану із проникненням у інше приміщення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, ті, що він активно спряв розкриттю злочину.

Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття, оскільки останній не переконав суд у тому, що жалкує з приводу вчиненого.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, яка його обтяжує.

Виходячи із змісту зазначених вимог кримінального закону, доводи прокурора щодо обставини, яка обтяжує покарання, рецидив злочинів є не обґрунтованими, оскільки при кваліфікації дій ОСОБА_3 та при призначенні йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК Українисудом береться до уваги наявність такої кваліфікуючої ознаки як повторність вчинення корисливого злочину.

Відтак суд не визнає обставиною, яка обтяжує покарання, рецидив злочину.

При призначенні покарання суд враховує вимоги статей 50 та 65 КК України та керується постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких суд має урахувати ступінь тяжкості, обставини злочину, його наслідки і дані про особу.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд виходить із класифікації злочину відповідно до ст. 12 КК України, який є тяжким злочином, також із його особливостей й обставин вчинення, визнаних судом доведеними.

Суд враховує поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, який вину у вчиненому визнав повністю та кається у вчиненому.

Дослідивши дані про особу, суд з`ясував, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, тобто вчиняв злочини проти власності, протягом року до адміністративної відповідальності притягувався чотири рази, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, у трудових відносинах не перебуває.

Завдана потерпілій особі шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна після його вилучення.

З`ясувавши позицію потерпілої, викладену письмово, яка просить призначити обвинуваченому найбільш сувору міру покарання, беручи до уваги те, що обвинувачений вперто не бажає ставати на шлях виправлення, має стійку тенденцію та схильність до вчинення злочинів, підвищену суспільну небезпечність, його хибний соціальний напрямок поведінки, що свідчить про відсутність позитивних змін в його особистості й готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, та принцип індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про призначення для обвинуваченого необхідного і достатнього, а також і справедливого, для його виправлення та попередження нових злочинів покарання у виді позбавлення волі, оскільки він становить небезпеку для суспільства та його виправлення не вбачається можливим без ізоляції від суспільства.

При цьому суд враховує роз`яснення, викладені у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зокрема відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками).

Суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просить обвинувачений. При цьому суд враховує, що сама по собі заява обвинуваченого, що він кається у вчиненому, не є підставою для пом`якшення покарання, оскільки його поведінка свідчить про протилежне. Адже обвинувачений після звільнення з місць позбавлення волі мав можливість зробити належні висновки щодо своєї поведінки та способу життя. Проте вчинив новий злочин, який становить підвищену суспільну небезпечність та відноситься до категорії тяжких злочинів.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази пральна машинку «Ауріка», оприскувач для обробки сільськогосподарських культур «Леміра», модель ОП-202, оприскувач для обробки сільськогосподарських культур «Kwazar», модель Орион-9, металевий лом, довжиною 1 м, металевий лом, довжиною 1,3 м, вила з дерев`яним руків`ям, сапу з дерев`яним руків`ям, лопату з дерев`яним руків`ям, дві сокири з дерев`яним руків`ям, серп з дерев`яним руків`ям, сані, радіоприймач марки «VEF-317» та алюмінієвий бідон для молока, які перебувають на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , повернути їй як власнику.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнути із обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 410,00 грн.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого застосовувався у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився 24 квітня 2021 року. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає, оскільки прокурор не звернулася до суду із відповідним клопотанням.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,-

У Х В АЛ И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази пральна машинку «Ауріка», оприскувач для обробки сільськогосподарських культур «Леміра», модель ОП-202, оприскувач для обробки сільськогосподарських культур «Kwazar», модель Орион-9, металевий лом, довжиною 1 м, металевий лом, довжиною 1,3 м, вила з дерев`яним руків`ям, сапу з дерев`яним руків`ям, лопату з дерев`яним руків`ям, дві сокири з дерев`яним руків`ям, серп з дерев`яним руків`ям, сані, радіоприймач марки «VEF-317» та алюмінієвий бідон для молока, які перебувають на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , повернути їй як власнику.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 410 (чотириста десять) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1