Справа № 333/2423/21
Провадження №1-кп/333/480/21
08 червня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Прокурором ОСОБА_3 у судовому засіданні подане письмове клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці у зв`язку з тим, існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В обґрунтування клопотання зазначено наступне.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким. Під час проведення досудового розслідування були встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду - у зв`язку з тим, що йому загрожує суворе покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину, з метою ухилення від покарання; незаконно впливати на потерпілого, оскільки під час проведення досудового розслідування, 24.02.2021 на лінію «102» надійшло повідомлення від потерпілого, в якому він повідомив, що його розшукують люди та погрожують, для щоб він забрав заяву про злочин з відділу поліції; вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, а саме відповідно до вимоги про судимість ОСОБА_5 , раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, непрацевлаштований, законих джерел доходів не має. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КГЖ України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, відсутні гарантії належного виконання умов зазначених запобіжних заходів у добровільному порядку; особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та до моменту подання даного клопотання до суду, слідству не були представлені. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, через що наявні підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вказане клопотання підтримано стороною обвинувачення у судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник проти вказаного клопотання заперечували, просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Потерпілий, повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибув, причини його неявки суду не відомі.
Вислухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання та матеріали справи, суд дійшов наступного.
Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наслідками розгляду питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.
При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.
Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, санкцією якої передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
При цьому суд вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватися від суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.
Поряд із цим суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаче6ного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість незаконно впливу обвинуваченого на потерпілого, свідка, у цьому кримінальному провадженні.
Те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, як вважає суд, свідчить про можливість останнього, з метою власного збагачення, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, оскільки встановлено наявність трьох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги наявність ризиків, а також беручи до уваги відсутність на даний час даних про те, що з моменту обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу змінились обставини, що враховувалися при обранні, а також відсутність будь - яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його подальшого тримання під вартою на цей час, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.
Необхідність арешту обвинуваченого, що обмежує його особисту недоторканість, відносно ОСОБА_5 не буде суперечити нормі ст. 5 ч. 1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, в ст. 177 КПК України.
Щодо клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, то суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні цього клопотання з тих підстав, що не надано доказів на підтвердження стійких соціальних зв`язків і постійного місця проживання обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволення клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурораШевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 - задовольнити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою вважати продовженим строком на 60 днів, а саме до 06 серпня 2021 року
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МУЮ- арештного дома.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Повний текст ухвали складено та оголошено 09 червня 2021 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1