Справа №639/3389/21
Провадження №1-кс/639/966/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2021 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ув`язненого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу ув`язненого ОСОБА_3 , 1994 року народження, яка подана в порядку статті 206 КПК України щодо ненадання ув`язненому належної медичної допомоги в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга ув`язненого ОСОБА_3 щодо ненадання йому належної медичної допомоги під час утримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що він знаходиться під вартою та в нього мається таке захворювання, як епілепсія. Раз на місяць його батьки надсилають йому необхідні лікарські засоби, «Карбамазепін», які в свою чергу повинні видаватися йому співробітниками медичної частини установи кожного дня. ОСОБА_3 зазначає, що він неодноразово звертався до медичної частини СІЗО про надання йому необхідних ліків (таблеток), які допомагають йому при приступах епілепсії, однак працівники медичної частини СІЗО ігнорують його звернення та не йому надають належної медичної допомоги.

У зв`язку з викладеним, ув`язнений ОСОБА_3 просить зазначену скаргу задовольнити, зобов`язати уповноважених осіб медичної служби СІЗО призначити та забезпечити його необхідними лікарськими засобами під час його тримання під вартою.
Під час проведення судового засідання ув`язнений ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задовольнити.
Представник Харківської міської медичної частини №27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив.
Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 на адресу суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності та зазначає, що відповідно до інформації Харківської міської медичної частини № 27 «ЦОЗ ДКВС України в Харківській та Луганській областях» встановлено, що доводи про неналежне медичне обслуговування ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження, оскільки медична допомога йому надається відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.06.2012 № 239/5/104.
Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає за доцільне у задоволенні скарги ув`язненого ОСОБА_3 відмовити, справу № 639/3389/21 закрити.
Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали та надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.
Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).
Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п. 78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п. 104, від 27 січня 2011 року).
Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.
Відповідно до пункту 2.3 Розділу ІІ «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.
Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.
У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги наявне в ув`язненого ОСОБА_3 захворювання епілепсія, надані ним під час судового засідання пояснення щодо погіршення стану здоров`я, ненадання йому медичними працівниками СІЗО необхідної допомоги та лікарських засобів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення цієї скарги ув`язненого ОСОБА_3 , яка подана в порядку статті 206 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 206, 309, 369 372, 376, 392 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:
Скаргу ув`язненого ОСОБА_3 , яка подана в порядку статті 206 КПК України щодо ненадання ув`язненому належної медичної допомоги в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених службових осіб Харківської міської медичної частини №27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях забезпечити проведення медичного огляду ув`язненого ОСОБА_3 , 1994 року народження, із залучення відповідних лікарів спеціалістів, та в подальшому забезпечити належне медичне лікування ув`язненого ОСОБА_3 та надання йому необхідних лікарських засобів (згідно призначень лікаря).

Ухвала оскарженню не підлягає, однак підлягає обов`язковому виконанню.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складено 02.06.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1