Номер провадження: 11-кп/813/1079/21
Номер справи місцевого суду: 522/4601/20
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2021, якою під час судового розгляду кримінального провадження №0005769 від 25.10.2019 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Туркменабаду респ. Туркменістану, громадянина Туркменістана, із середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.04.2021,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Туркменабаду респ. Туркменістану, громадянина Туркменістана, студента 4 курсу Одеської державної академії технічного регулювання та якості факультету метрології стандартизації та сертифікації якості, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п.1 ,7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.04.2021,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Туркменабаду респ. Туркменістану, громадянина респ. Туркменістана, студента 4 курсу Одеської державного екологічного університету, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.04.2021

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 11.02.2021 під час судового розгляду кримінального провадження №0005769 від 25.10.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених п.1,7,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1,7 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК Українибуло відмовлено у задоволенні клопотань обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_11 та продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 12.04.2021 стосовно кожного із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Мотивуючи своє рішення, суд послався на те, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, ризики встановлені раніше судом при обранні їм запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, а саме перебуваючи на свободі кожен із обвинувачених може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, суд 1-ої інстанції, відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважав за доцільне не визначати розмір застави обвинуваченим, оскільки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, які спричинили загибель людини та ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину поєднаного із застосуванням насильства.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою з наступних підстав:
- суд 1-ої інстанції не обґрунтував належним чином існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а лише формально їх перелічив;

- поза увагою суду 1-ої залишилось те, що ОСОБА_13 є громадянином іншої держави, раніше не судимий, перебуває на території України в якості студента з метою навчання та паспорт останнього було відібрано органами слідства.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_5 просить змінити ОСОБА_15 запобіжний захід на інший не пов`язаний з тримання під вартою.

Ухвала суду 1-ої інстанції в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_9 не оскаржується.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, окрім того, відмовившись від клопотання про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_6 при проведенні апеляційного розгляду справи.

Прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_17 в судове засідання апеляційного суду, призначене на 19.02.2021 не з`явився, надіслав клопотання про відкладення слухання справи. Натомість, в судове засідання апеляційного суду, призначене на 23.02.2021 прокурор не з`явився, причини неявки апеляційному суду не повідомив, у зв`язку з чим, враховуючи положення ст. 422 -1 КПК України, щодо строків розгляду зазначеної категорії справ, апеляційний суд вважає можливим розглянути провадження за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Приморському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого п.7, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених п.1,7,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1,7 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Проте, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_15 злочину, пов`язаного із заподіянням смерті людині, його характеру, тяжкості та суспільної небезпечності, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (відповідно до вимог ч. 2 ст. 115 КК України, позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі), колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого від суду, впливу на потерпілих та свідків у зазначеному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Підтвердженням існування зазначених ризиків слугує характеристика обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема, він є громадянином іншої держави, постійного місця реєстрації на території України не має, офіційно не працевлаштований, не одружений, тобто в нього відсутні міцні соціальні зв`язки на території України.

Окрім того, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не прийнято та на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, потерпілі та свідки підлягають безпосередньому допиту судом, колегія суддів вважає, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу останнього на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Колегія суддів приймає до уваги та вважає такими, що відповідають дійсності доводи захисника ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_13 раніше не судимий та має місце постійного проживання в м. Одесі, проте зазначає, що вказані обставини не свідчать про зменшення або відсутність викладених вище ризиків.

Однак, апеляційний суд критично ставиться до посилань захисника про те, що обвинувачений перебуває на території України в якості студента з метою навчання, оскільки матеріалами апеляційної скарги, а також матеріалами кримінального провадження, вказані доводи сторони захисту не підтверджені.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованого обвинуваченому злочину, судом 1-ої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно ОСОБА_6 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Отже, доводи захисника ОСОБА_5 про наявність підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі , залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого залишенню без змін як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 28, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2021, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 7, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п.п.1, 7, 12 ч. 2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1,7 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, під час судового розгляду кримінального провадження по суті продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.04.2021 стосовно кожного залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3