Провадження № 1-кс/761/8229/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 ,
про арешт майна у кримінальному провадженні №0001404, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
12 квітня 2021 року слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку в приміщенні закладу «Гейм Бар», що знаходится за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40 , а саме: блокноту, рожевого кольору, що містить рукописні записи 1 шт.; грошових коштів в сумі 620 гривень, що були поміщенні до спец. пакету №SUD2105377; картонної карточки, прямокутної форми із написом «GAME&BAR» - 1 шт.; банківського терміналу ПриватБанк, білого кольору модель НОМЕР_1 , номер НОМЕР_2 1 шт.; серверу, сірого кольору, із написом SAMSUNG, модель SRN1673SP, S/N НОМЕР_3 1 шт.; металевого кейсу, в якому містяться різноманітні гральні фішки, різного кольору та номіналу, колода гральних карт; п`яти колод гральних карт із написом «POKER» та одна колода гральних карт, що було поміщено до поліетиленового пакету; листа паперу із рукописними записами (цифрами); грошових коштів у сумі 33 тис. 500 грн., що були поміщені до спец. пакету №KIV2146763; паперового пакету, що містить різноманітні гральні фішки, різного кольору та номіналу; електронного пристрою для змішування карт 2 шт.; металевого кейсу, що містить гральне обладнання: різноманітні гральні фішки, різного кольору та номіналу, дві колоди гральних карт; столу для гри із написом PokerStare 1 шт.; столу із зеленим покриттям та цифровою розміткою, призначений для проведення азартних ігор 1 шт.; прозорого скляного кейсу, що містить гральне обладнання: різноманітні гральні фішки, різного кольору та номіналу, три колоди гральних карт; електронного пристрою, білого кольору із назвою Poker Tournament Timer 1 шт.; телевізора Samsung s/n OBLM3LDJ100149T 1 шт.; телевізора LG S/N 711RAXE30274 1 шт.; телевізора LG S/N 001MAGPLB199 1 шт.; телевізора PHILIPS S/N FZ1A 1 шт.; телевізора PHILIPS S/N FZ4A 1 шт.
Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0001404, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в приміщенні закладу «Гейм Бар», що за адресою: АДРЕСА_1 , всупереч Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», незаконно надаються послуги з проведення азартних ігор, із використанням спеціального грального обладнання та меблів.
Так, 08.04.2021 слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві у складі СОГ, за вказівкою чергового був здійснений виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , а саме в приміщення із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де за попередньою інформацією надаються послуги з проведення та організації азартних ігор.
Прибувши за вказаною адресою в приміщенні із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було виявлено зали для гри в азартні ігри типу «Покер». В подальшому, в ході проведення невідкладного обшуку було виявлено та вилучено ігрове обладнання та відповідну електротехніку, за допомогою яких здійснюється незаконна діяльність залу для гри в азартні ігри, а також предмети незаконних азартних ігор типу «Покер».
09.04.2021 постановою слідчого тимчасово вилучене під час проведення обшуку майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001404 від 08.04.2021.
У зв`язку викладеним органу досудового розслідування виникла необхідність звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання про арешт майна повідомлений належним чином. У свою чергу, відсутність прокурора у судовому засіданні не перешкоджає розгляду клопотання.
Враховуючи те, що розгляд справи без повідомлення власників є необхідним з метою забезпечення можливого арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність здійснення розгляду вищевказаного клопотання слідчого без повідомлення власників майна про час та місце судового засідання.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0001404, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.
Так, статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.
Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими стороною обвинувачення матеріалами, достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінальних правопорушень за ч.1 ст.203-2 КК України.
Вирішуючи питання доведеності стороною обвинувачення обґрунтованості наявності підстав, що виправдовують саме такий ступінь втручання у права юридичної особи, слідчий суддя бере до уваги, що відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також застосовувати у своїй діяльності практику Європейського суду з прав людини.
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на мирне володіння майном має бути законним.
ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що законним є втручання, якщо існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Таким чином, вказаний принцип пропорційності вимагає доведення стороною обвинувачення обґрунтованості застосування такого достатньо суворого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Із наведеного витікає, що певне майно підлягає арешту лише у разі, якщо воно є доказом обставин вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Так, на ініціатора клопотання про арешт майна, покладений обов`язок довести, що таке майно потребує збереження, оскільки має доказове значення, виключно шляхом позбавлення його власника прав на користування та розпорядження таким майном.
Водночас, слідчим суддею у судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.04.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, згідно з ч.3 ст.233 КПК України передбачено, що Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, вилучене під час проведення обшуку 08.04.2021 майно хоча і визнано постановою слідчого від 09.04.2021 речовими доказами у кримінальному провадженні, проте такі докази не можуть бути визнані слідчим суддею допустимими у розумінні чинного кримінального процесуального законодавства України.
Частиною 2 статті 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).
Так, слідчим у клопотанні не доведено наявності підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України, для накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку 08.04.2021
Отже, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна з огляду на те, що слідчим у клопотанні не доведено, що вилучене під час проведення обшуку майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.
Окрім іншого, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів клопотання, у кримінальному провадженні №0001404 від 08.04.2021 жодній особі не повідомлено про підозру, отже власник майна, вилученого під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.
За таких обставин, власник (володілець) майна, на яке необхідно накласти арешт, на даному етапі досудового розслідування у даному кримінальному провадженні має статус третьої особи.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_5 , що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, оскільки він не є суб`єктом ініціювання такого клопотання згідно вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчим не доведено, що тимчасово вилучене майна, на яке виникла необхідність накласти арешт відповідає вимогам, визначеним ст.98 КПК України.
Керуючись статтями 2, 7, 64-2, 98, 131, 132, 170-173, 233, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001404, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, - залишити без задоволення.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1