Справа № 570/5104/20
номер провадження 1-кп/570/165/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000687 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Архангельськ, Архангельської області Російської Федерації, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина Російської Федерації, не працюючого, не одруженого, не судимого в порядку ст. 89 КК України,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

22 травня 2020 року, приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_6 , у компанії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прибув до домоволодіння по місцю проживання ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де розпочав із останнім розмову, під час якої виник словесний конфлікт. У ході даного конфлікту у ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин, виник умисел заподіяти смерть ОСОБА_9 .
В подальшому, на території господарства по АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, умисно, накинув светр навколо шиї ОСОБА_9 та, з метою подолання опору, повалив останнього на землю і, притиснувши його ногою, продовжив душити, чим перешкодив нормальному процесу дихання, що призвело до закриття дихальних шляхів, внаслідок чого заподіяв смерть ОСОБА_9 , від механічної асфіксії.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.115 КК України не визнав та пояснив, що у ОСОБА_9 вони із співмешканкою ОСОБА_7 проживали раніше, у них із загиблим інколи виникали конфлікти, однак коли до них почав навідуватись його брат ОСОБА_10 , конфлікти стали виникати постійно, здебільшого у ОСОБА_9 із ОСОБА_8 , який неадекватно себе поводив, кричав, сварився, стукав у двері. Обвинувачений із ОСОБА_7 були змушені з`їхати від ОСОБА_9 . Останній раз вони бачили потерпілого у березні-квітні минулого року, коли заночували у нього. Далі ОСОБА_6 із співмешканкою знімали кімнату у квартирі, проживали разом з власником за адресою: АДРЕСА_1 . В ті дні, коли було вбито ОСОБА_9 , ОСОБА_6 перебував в квартирі, разом з ОСОБА_7 та власником квартири. Він не міг нікуди вийти, оскільки ОСОБА_7 , за станом свого здоров`я, потребувала його постійної допомоги. Пізніше, його брат зателефонував до нього, коли він йшов із с. Шубків Рівненського району, потім під`їхав на таксі червоному бусі, він мав крадені речі, які належали ОСОБА_9 , зокрема: бензопилу, відро, також мав гроші. На наступний день брат зателефонував, приїхав до обвинуваченого і просив спалити речі і докази, які залишились. ОСОБА_6 відмовив йому. Обвинувачений вказав, що не вбивав ОСОБА_9 , вважає , що його можлио вбив ОСОБА_8 зі своїми знайомими, через те, що ОСОБА_9 не захотів продати знайомому ОСОБА_8 ОСОБА_11 гараж, через це ОСОБА_8 і ОСОБА_11 постійно конфліктували з ОСОБА_9 . Щодо показань свідків, ОСОБА_6 , вказав, що ОСОБА_7 , дала показання проти нього, оскільки її залякали, що заберуть у неї дитину, а брат дав показання проти нього, оскільки він виправдовує себе.
Потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що вона є дочкою ОСОБА_9 . Батько проживав в с. Бармаки Рівненського району, на той час потерпіла проживала в м. Рівному. За батьком наглядав чоловік, а вона спілкувалась з батьком по телефону. Коли їм повідомили, що ОСОБА_9 не виходить на зв`язок, вона почала телефонувати до нього, однак жоден з його телефонів не відповідав. Приїхавши в будинок, де проживав ОСОБА_9 , двері були замкнені, відчинивши двері, потерпіла в будинку батька не знайшла і одразу повідомила поліцію. З будинку зникли деякі речі, ніяких слідів боротьби в будинку не було, двері були не ушкоджені. Їй відомо, що раніше батько взяв до себе проживати безхатченків чоловіка з жінкою, які допомагали йому, однак на той час вони в будинку вже не проживали.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надав показання, що ОСОБА_6 зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 деякий час проживали в будинку ОСОБА_9 , в подальшому останній їх вигнав, оскільки вони заборгували йому гроші за електроенергію. 22 травня 2020 року свідок зустрів свого брата і запропонував йому поїхати до ОСОБА_9 і вмовити його знову прийняти їх жити до себе. Ввечері вони прийшли до ОСОБА_9 , ОСОБА_6 залишився чекати на сходах, а свідок постукав у вікно. ОСОБА_9 вийшов до нього, в руках він тримав напилок. Свідок став просити ОСОБА_9 дозволити ОСОБА_6 переночувати, потерпілий почав сваритись, між ними почалась штовханина. Оскільки у ОСОБА_9 дуже трусились руки, він випадково вдарив свідка напилком в бік. У цей час ОСОБА_6 , розсердившись, підскочив до ОСОБА_9 , накинув йому на шию свого светра, який був на його плечах, та почав душити потерпілого, поваливши його на землю. Крикнув свідку, щоб він йшов в будинок, обробив рану. ОСОБА_8 зайшов в будинок, обробив рану, а коли повернувся, ОСОБА_9 був мертвий, він перевірив його пульс, потім свідок зв`язав потерпілому ноги ременем, для того щоб його було добре тягнути. ОСОБА_8 та ОСОБА_6 дотягли ОСОБА_9 до дороги, у свідка боліла рана, він більше не зміг тягнути і пішов в будинок. Далі загиблого тягнув і закопував ОСОБА_6 , можливо з ОСОБА_7 . Потім вони пішли в дім, повитирали свої відбитки, повечеряли і лягли спати. Свідок додав, що не знає де під час конфлікту була ОСОБА_7 , її з ними не було, та де б вона не стояла, вона не могла чітко бачити, те що відбувається, оскільки було темно, дана місцевість не була освітлена. Особисто він ніяких насильницьких дій до ОСОБА_9 не вчиняв.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надала показання, що в травні 2020 року о 20 год. до її співмешканця ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_8 і запропонував йому піти до ОСОБА_9 помиритись. Свідок з обвинуваченим раніше проживали в будинку ОСОБА_9 в с. Бармаки Рівненського району, між ними деколи виникали конфлікти, особливо коли приходив брат обвинуваченого. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 пішли до ОСОБА_9 , свідок прослідкувала за ними, а прийшовши, сховалась біля кущів за воротами домогосподарства ОСОБА_9 , її ніхто не бачив, однак вона бачила все, що відбувалось, тому що на будинку вмикалось світло, зокрема вона бачила, як загиблий вдарив ОСОБА_8 в бік, як ОСОБА_6 накинув на шию ОСОБА_9 шнурок і став його душити, останній намагався встати, коли він перестав рухатись, свідок обійшла будинок з іншої сторони і побачила, що хтось його додушує. Потім ОСОБА_6 та ОСОБА_8 тягнули труп ОСОБА_9 , вона в цей час сховалась в кукурудзі. ОСОБА_8 трохи допоміг ОСОБА_6 і став триматись за бік, далі вже тягнув тільки ОСОБА_6 , який дотягнув труп до ями, ОСОБА_7 пішла додому.
Крім показань свідків, винність обвинуваченого підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 18.07.2020 (т.1 а.с.183-184), протоколом огляду предметів та відео-файлів від 23.11.2020 (т.1 а.с.185-189), згідно якого свідок ОСОБА_8 відтворив всі обставини, які йому відомі по факту умисного вбивства ОСОБА_9 , дані показання було зафіксовано на флеш карті micro SD біло-сірого кольору марки "SanDisk" 16 GB; протоколом огляду місця події від 07.07.2020 з фототаблицями (т.1 а.с.197-210), згідно якого оглянуто місце події, а саме АДРЕСА_2 , на території гаражного кооперативу, де гр. ОСОБА_7 вказала на земельну діляну, де росла кукукрудза, під час розкопок даної ділянки було виявлено тіло чоловічої статі, годинник, дві частини поясного ременю, відрізок ганчірки; протоколом огляду предметів та відео-файлів від 24.11.2020 (т.1 а.с.211-213), згідно якого оглянуто відео з проведенням огляду місця події від 07.07.2020, під час якого було виявлено тіло людини в ямі на глибині 85-90 см, в ході огляду місця події, труп було оглянуто судово-медичним експертом; протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2020 за участі свідка ОСОБА_7 ( т.1 а.с. 223-230), згідно якого свідок детально розповіла про конфлікт, який відбувся, як обвинувачений задушив ОСОБА_9 та як вони в подальшому закопали тіло; висновком експерта № 378 (т.1 а.с. 240-257), згідно якого смерть ОСОБА_9 настала внаслідок механічної асфіксії від стискання органів шиї (задушення) м`яким предметом, виявлений копмлекс ушкоджень м`яких тканин та органів шиї у ОСОБА_9 , що виник від стиснення шиї, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті та за механізмом виникнення цілком відповідає обставинам задушення, які відображені в матеріалах кримінального провадження; протоколом пред`явлення трупа для впізнання (т. 2 а.с.19-20), згідно якого потерпіла ОСОБА_5 , оглянувши труп впізнала особу покійного, яким виявився її батько ОСОБА_9 ; висновком судово-психіатричного експерта №128/20 від 23.07.2020 ( т.2 а.с.246-250), згідно якого ОСОБА_6 як на момент вчинення інкримінованого йому діяння, так і на даний час, яким-небудь психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, у тимчасовому хворобливому стані не знаходився, примусових заходів медичного характеру не потребує, у стані фізіологічного афекту або в іншому емоційному стані, який би істотно вплинув на його поведінку, не перебував.
Суд критично відноситься до твердження ОСОБА_6 про те, що він не вчиняв даного злочину, оскільки таке твердження є неправдивими та таким, що явно суперечить зібраним доказам, зокрема: протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 , протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 , висновками проведених експертиз та показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судовому засіданні. Таке твердження ОСОБА_6 розцінюються судом як спроба обвинуваченого уникнути від передбаченої законом відповідальності за вчинений злочин.
У суду немає підстав не довіряти показанням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , оскільки вони є послідовними та однаковими про обставини вчинення обвинуваченим злочину та збігаються з дослідженими в судовому засіданні зібраними у справі доказами.
Досліджені в ході судового слідства всі докази об`єктивно поєднуються між собою і підтверджують винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Оцінюючи показання обвинуваченого, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає що вина ОСОБА_6 у інкримінованому злочині доведена повністю та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
При обранні виду та визначенні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.
При призначенні покарання судом враховується особа обвинуваченого, який не судимий в порядку ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується з негативної сторони , веде антисоціальний спосіб життя, зловживає алкоголем. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України , суд

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання виді позбавлення волі на строк одинадцять років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попереднім - тримання під вартою. Строк покарання рахувати з 09 липня 2020 року.

Зняти арешти з майна, накладений двома ухвалами слідчого судді від 09 липня 2020 року та ухвалою слідчого судді від 14 липня 2020 року.

Речові докази по справі: жіночі кросівки із маркуванням «RENVILL», білого-червоного та жовтого кольору, два мобільні телефони марки «Nokia», та «Siemens», в`язка із п`ятьма металевими ключами, 15 ключів, дві сім картки марки "People net" з номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки "Nokia" ІМЕІ НОМЕР_3 із сім карткою оператора мобільного зв`язку "Київстар", мобільний телефон марки "Iphone 5" (пошкоджений), що знаходяться не зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області - повернути законному власнику, всі інші речові докази, що знаходяться не зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1