ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2004/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/596/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2021 року, якою відмовлено в задоволені подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Торез, Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 травня 2019 року за ч. 2 ст. 309 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія (№90)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить звільнити його умовно-достроково в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 81 КК України, ч.2 ст. 130 КВК України.
Вважає, що ухвала суду є немотивованою та необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, внаслідок чого ухвала підлягає скасуванню. Єдиним мотивом відмови у задоволенні подання суд зазначив те, що він не працевлаштований.
Вказує, що суд у повній мірі не врахував відомості про його особу та поведінку за час відбування покарання.
Зазначає, що внаслідок похилого віку та слабкого здоров`я не був працевлаштований. Однак в міру своїх сил на добровільній основі та в порядку ст. 118 КВК України працював на харчоблоці по заготівлі продуктів харчування та ТСО. Має 2 заохочення. Дисциплінарні стягнення відсутні.
Поза увагою суду залишилося те, що йому виповнилося 63 роки, він раніше не судимий, має 2-х дітей, 5 внуків, правнучку, не є наркозалежною особою. Скоєне ним кримінальне правопорушення не відноситься до тяжких, за яке відсутні потерпілі.
Під час відбування покарання звертався до адміністрації колонії заявою про переведення ділянку соціальної реабілітації, проте йому було відмовлено в зв`язку з похилим віком та слабким здоров`ям.
Стверджує, що єдиним мотивом відмови в умовно-достроковому звільненні останнього є саме відсутність офіційного працевлаштування.
Вважає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні подання відносно ОСОБА_7 .
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Засуджений ОСОБА_7 завчасно, під особистий підпис повідомлений про дату та час апеляційного розгляду кримінального провадження, заяв чи клопотання про особисту участь у судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції, на адресу суду не подавав, а відтак апеляційний розгляд відповідно до положень ч.4 ст. 401, ч.4 ст. 405 КПК України здійснюється за відсутності засудженого.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог засудженого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження та дослідивши їх безпосередньо, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 відбуває покарання призначене вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 травня 2019 року за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обраховано з 21 січня 2020 року, кінець строку 21 січня 2022 року.
Зі змісту характеристики видно, що ОСОБА_7 в ДУ «Північна виправна колонія №90» відбуває покарання з 11 лютого 2020 року. За період відбування покарання характеризується позитивно. Вимоги режиму відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має два заохочення. З персоналом установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідношень. Не працевлаштований. Згідно вироку має позов, але постанови про відкриття виконавчого провадження до установи виконання покарання не надходило.
У вересні 2020 року комісією установи виконання покарання було відмовлено у зверненні до суду із поданням про заміну засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, як особі, що не стала на шлях виправлення.
Доказів того, що з цього часу засуджений довів своє виправлення та готовність до правослухняної та самокерованої поведінки, суду не надано.
ОСОБА_7 відбуває покарання за скоєння нетяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів у великому розмірі що вказує на підвищену суспільну небезпеку скоєного ним злочину.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, відомості про тяжкість вчиненого ним злочину та його суспільну небезпечність, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .
На переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Посилання апелянта на відбуття певної частини строку покарання, призначеного вироком суду, як на підставу для умовно-дострокового звільнення є неприйнятними.
Факт відбуття певної частини строку призначеного покарання не є безумовною підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення засудженого застосовується лише у разі доведення його виправлення, тобто досягнення мети покарання, як на тому вірно наголошує суд першої інстанції.
Відсутність у засудженого дисциплінарних стягнень не можна визнати тим чинником, який беззаперечно доводить його виправлення.
Дотримання умов режиму відбування покарання є мірою необхідної поведінки, обов`язком особи, засудженої до відбування покарання у виді позбавлення волі.
Наявність невеликої кількості заохочень у засудженого, відбуття ним визначеної законом частини строку покарання, дотримання умов режиму відбування покарання, не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування ст. 81 КК, оскільки ці відомості, як вже було зазначено, підлягають врахуванню у сукупності з відомостями про тяжкість вчиненого засудженим злочину, його суспільною небезпечністю та репутацією особи засудженого в цілому за весь час відбування покарання.
Посилання засудженого на його похилий вік, те, що він раніше не судимий, має дітей і внуків, як на підставу для застосування ст. 81 КК України колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки відомості про сімейний стан засудженого, його вік, не є тими обставинами, які безпосередньо пов`язані з процесом відбування засудженим покарання та жодним чином не підтверджують процес виправлення засудженого, а тому не можуть бути визнані підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.
Матеріали провадження не містять відомостей про те, що офіційне працевлаштування засудженого не є можливим через наявність об`єктивних та таких що не залежать від засудженого обставин.
Додаткових матеріалів, що характеризують особу засуджених, до апеляційної скарги не додано.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини провадження та належним чином не мотивував своє рішення, є безпідставними, оскільки суд всебічно, повно дослідив відомості, які надані установою виконання покарання.
Факт звернення адміністрації установи виконання покарання до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого не є безумовною (визначальною) підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 81 КК України, належним чином мотивував своє рішення і доводи апеляційної скарги захисника висновків суду першої інстанції не спростовують.
Підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали не встановлено.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: (три підпис)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4