Справа № 761/9276/21
Провадження № 1-кс/761/6080/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007746 від 25.12.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
11 березня 2021 року в провадження Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0007746 від 25.12.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 06.03.2021 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що у провадженні СВ Шевченківського СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження 0007746 від 25.12.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено: предмет схожий на ваги, мірна пляшка, коробку від телефону імеі: НОМЕР_1 , предмет схожий на пластикову банку; ноутбук марки «НР» моделі «Pro book 450 Є7» срібного кольору з зарядним пристроєм, планшет марки «Model» моделі «А460» серійний номер « НОМЕР_2 »; банківські картки «Приват Банк» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , «Монобанк» № НОМЕР_5 , пластикова картка «Київстар» НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «iPhone» imei: НОМЕР_7 .

Враховуючи вищевикладене з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання відчуження, зокрема вчинення дій, щодо відчуження майна як речового доказу, або вчинення інших дій, які пов`язані із реалізацією майна, яке здобуте незаконним шляхом, слідчий звернувся з зазначеним клопотанням про арешт майна.

В судове засідання слідчий СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 або інший уповноважений слідчий не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду клопотання завчасно та належним чином, жодних клопотань від слідчого, в тому числі про відкладення розгляду, до суду не надходило.

Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв чи клопотань, в тому числі про відкладення розгляду клопотання, до суду не надходило.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладений у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Однак, матеріали клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні слідчого судді, не містять належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 06.03.2021 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 , а саме на: предмет схожий на ваги, мірна пляшка, коробку від телефону імеі: НОМЕР_1 , предмет схожий на пластикову банку; ноутбук марки «НР» моделі «Pro book 450 Є7» срібного кольору з зарядним пристроєм, планшет марки «Model» моделі «А460» серійний номер « НОМЕР_2 »; банківські картки «Приват Банк» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , «Монобанк» № НОМЕР_5 , пластикова картка «Київстар» НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «iPhone» imei: НОМЕР_7 .

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчий посилається на те, що арешт на вказане у клопотанні майно слід накласти з метою забезпечення збереження речових доказів.

Однак, всупереч наведеному, належних доказів про відповідність вилученого майна вимогам ст.98 КПК України та наявність ознак речових доказів у кримінальному провадженні №0007746 до клопотання слідчим не долучено, а також не наведено в судовому засіданні.

При цьому, ані зі змісту клопотання про арешт майна, ані з інших матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання, не вбачається які саме ознаки вилученого майна вказують на його відповідність критеріям, визначеним у статті 98 КПК України та не наведено даних на підтвердження того яке саме доказове значення це майно має для кримінального провадження.

Разом з тим, до клопотання про арешт майна не долучено відповідної постанови про визнання вилученого в ході обшуку майна речовим доказом у кримінальному провадженні №0007746.

З інших, наявних у розпорядженні слідчого судді, матеріалів також не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, яке було виявлене та вилучено 06.03.2021 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 , а саме на: предмет схожий на ваги, мірна пляшка, коробку від телефону імеі: НОМЕР_1 , предмет схожий на пластикову банку; ноутбук марки «НР» моделі «Pro book 450 Є7» срібного кольору з зарядним пристроєм, планшет марки «Model» моделі «А460» серійний номер « НОМЕР_2 »; банківські картки «Приват Банк» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , «Монобанк» № НОМЕР_5 , пластикова картка «Київстар» НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «iPhone» imei: НОМЕР_7 .

При цьому, слідчий в судове засідання не з`явилася, даних, які б спростовували висновки слідчого судді, не надала.

Так, стаття 22 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, предмет клопотання про арешт майна повинен враховувати положення ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, за яким, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону та навести достатні підстави для обмеження такого права

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Оскільки з інших, наявних у розпорядженні слідчого судді, матеріалів також не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, яке було виявлене та вилучено 06.03.2021 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 , а саме на: предмет схожий на ваги, мірна пляшка, коробку від телефону імеі: НОМЕР_1 , предмет схожий на пластикову банку; ноутбук марки «НР» моделі «Pro book 450 Є7» срібного кольору з зарядним пристроєм, планшет марки «Model» моделі «А460» серійний номер « НОМЕР_2 »; банківські картки «Приват Банк» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , «Монобанк» № НОМЕР_5 , пластикова картка «Київстар» НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «iPhone» imei: НОМЕР_7 , а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:
Клопотання слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0007746 від 25.12.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна, яке було виявлено та вилучено 06.03.2021 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 , залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1