Справа №336/3814/21
Провадження 1-в/336/123/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянуши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя подання начальника Шевченківського районного відділу Філії Державної установи Центр пробації в Запорізькій області ОСОБА_3 про звільнення від покарання за закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, засудженого 08.04.2010 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., якому ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2013 року несплачена сума штрафу замінена на покарання у виді громадських робіт на строк 50 годин, який згідно вироку та постанови суду проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
без участі учасників кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області області ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги подання обґрунтовано тим, що Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2010 року гр-н ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Вирок набрав законної сили 24.04.2010 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2013 року несплачену суму штрафу, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2010 року, замінено на покарання у вигляді 50 годин громадських робіт. Ухвала набрала законної сили 02.03.2013 року (під час судового розгляду засуджений був відсутній).
Відповідна ухвала надійшла на виконання до уповноваженого органу з питань пробації 26.03.2013 року.
Під час виконання судового рішення було встановлено, що 18.05.2009 року відносно ОСОБА_4 відкрита кримінальна справа №9000666, обвинувачення пред`явлено 18.05.2009 року. Матеріали направлені на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2010 року обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено у розшук. З 06.09.2010 року ОСОБА_4 перебував у розшуку як особа, яка переховується від суду, розшукова справа №53081604. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2012 року кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1,2 ст.309 КК України повернута для організації додаткового розслідування.
Працівниками уповноваженого органу з питань пробації неодноразово перевірялась адреса місця проживання гр. ОСОБА_4 та інші ймовірні місця його перебування, однак встановити місце знаходження засудженого не вдалося.
Станом на 20.05.2021 року, засуджений не відпрацював призначені ухвалою суду 50 годин громадських робіт.
Представник Шевченківсього районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд подання без її участі.
Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Прокурор ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд подання без його участі, проти задоволення не заперечував.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно статті 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 80 Кримінального кодексу України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років.
Згідно частини 3 статті 80 Кримінального кодексу України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності подвоюються.
Відповідно до частини 4 статті 80 Кримінального кодексу України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 Кримінального кодексу України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у звязку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: закінчення зазначених у ст.80 КК України строків; неухилення засудженого від відбування покарання; невчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст.80 КК України строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2010 року визнано винуватим ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину за ч.1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.
Вирок відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 24.04.2010 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2013 року несплачену суму штрафу, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2010 року, замінено на покарання у вигляді 50 годин громадських робіт. Ухвала набрала законної сили 02.03.2013 року (під час судового розгляду засуджений був відсутній).
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.
Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч.1 ст.389 КК України, є злочином.
Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.
Відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять та суду не надано.
Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.
Наявність лише факту невиконання засудженим сплати штрафу сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.
Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ №5-324кс15 від 24.12.2015 року.
У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».
Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.
Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженим ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відтак, враховуючи обставину, що засуджений за період з квітня 2010 року до кримінальної відповідальності не притягувався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені статтею 80 Кримінального кодексу України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.80 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд, -
постановив:
Подання начальника Шевченківського районного відділу Філії Державної установи Центр пробації в Запорізькій області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання за закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2010 року за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн., яке ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2013 року змінено на покарання вигляді громадських робіт на строк 50 годин у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1