Справа №345/91/21
Провадження № 1-кп/345/129/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0001235 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , РНОКП НОМЕР_1 , студентки, не одруженої, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_2

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Злочин вчинено за наступних обставин.

12.10.2019 р. в нічну пору доби близько 03 год. 15 хв., ОСОБА_2 , яка 13.09.2019 в Територіальному сервісному центрі МВС № 2642 отримала посвідчення водія серії НОМЕР_2 , що дає їй право керувати транспортними засобами, віднесеними до категорії В, керувала автомобілем марки «Тоуоtа Аuris» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , та рухалась лівою смугою руху по автодорозі Н-10 національного значення сполучення Стрий-Чернівці-Мамалига із двостороннім рухом, яка має дві смуги руху у кожному напрямку, по вул. 600 річчя Голиня, що у с. Голинь Калуського району, у напрямку м. Долина.

В той час, в районі розташування ресторану «Родослав», що у с. Голинь Калуського р-ну по вул. 600 річчя Голиня, 12А, поза межами пішохідного переходу, на дорогу вийшов пішохід ОСОБА_6 та став перетинати дорогу із ліва на право, відносно руху вказаного транспортного засобу.

При наближенні до пішохода ОСОБА_6 , ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Тоуоtа Аuris» реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись із швидкістю 162 ± 10,9 км/год, при дозволеній швидкості у населеному пункті не більше 50 км/год, проявила неуважність, не встежила за дорожньою обстановкою, не відреагувала на її зміну та не вибравши безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

При цьому, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Тоуоtа Аuris», реєстраційний номер НОМЕР_3 , порушила Правила дорожнього руху, а саме:

- пункт 1.3, який говорить, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- підпункт "б" пункту 2.3, який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

- пункт 12.2, згідно з яким, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

- пункт 12.3, згідно з яким, водій в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- пункт 12.4 який вказує, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У результаті порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження: травма грудної клітки та її органів з травматичною розшаровуючою аневризмою дуги та низхідного відділу аорти, забоєм нижньої долі правої легені, перелом правої лопатки, правобічним та лівобічним гідротораксом, гемо прекардом та гемомедіастинум, закрита травма живота та його органів з розривом брижі тонкого кишечника, заочеревинною гематомою та внутрішньою кровотечею. Закрита черепно-мозкова травма із забоєм головного мозку, крововиливами під м`які покриви голови, м`яку мозкову оболонку, речовину головного мозку, що відповідно до висновку експерта відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких що є небезпечними для життя в момент спричинення. Закритий перелом правої стегнової кістки із зміщенням уламків, відкритий перелом обох кісток правого передпліччя із зміщенням відламків, травма тазу із переломами правої сідничної кістки, правої клубової кістки нижньої гілки лонної кістки справа, що відповідно до висновку експерта відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов (а.с. 33-54) до обвинуваченої, в якому він просить стягнути з обвинуваченої майнову шкоду - витрати, які було понесено ним на лікування, яке він проходив після отримання тілесних ушкоджень, у розмірі 333150,13 грн. Зазначає, що на лікування у різних медичних закладах він витратив кошти на придбання медикаментів та проведення відповідних медичних процедур на загальну суму 260150,13 грн., що підтверджується відповідними товарними та фіскальними чеками. Крім того, на оперативні втручання він витратив в Івано-Франківській ОКЛ 57000,00 грн. та у лікарні м. Надвірна 16000,00 грн., проте, підтверджуючих документів у нього немає.

Також потерпілий вказує, що внаслідок ДТП він був змушений періодично приїжджати до Калуського відділу поліції для участі у проведенні розслідування. Це порушило його звичайний ритм життя та позначилося на психологічному стані, тому вказаним кримінальним правопорушенням йому заподіяна моральна шкода, яка виразилась у сильному душевному стражданні, хвилюванні за своє здоров`я, переживав і досі переживає чи зможе повернутися до повноцінного життя і роботи, як раніше. Потерпілий наголошує, що в нього порушився звичний розклад життя, він переніс багато медичних процедур і пройшов довгий шлях реабілітації. Все це сильно його пригнічує, він не може спати спокійно, нормально їсти, що сильно відобразилось на його здоров`ї та емоційному стані. Тому просить стягнути з обвинуваченої 200 000,00 грн. моральної шкоди.

Обвинувачена ОСОБА_2 визнала вину у вчиненні злочину, який їй інкримінується. Зазначила, що водійське посвідчення отримала десь за місяць до тих подій. Власного автомобіля не мала. Пояснила, що в ніч з 11 на 12 жовтня 2019 р. вона була в тверезому стані, а, оскільки, її знайомі хлопці були в нетверезому стані, то вони попросили її підвезти їх на автомобілі ОСОБА_9 . Близько 3-ї години ночі вона кермувала автомобілем і їхала через село Голинь. Разом з нею в автомобілі були ОСОБА_10 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які сиділи ззаду. Вона не зауважила якою була швидкість автомобіля, але їй здавалось, що швидкість була в межах дозволеної. Коли наближалась до того місця, де сталось ДТП, то бачила по лівій стороні відносно руху автомобіля на узбіччі якогось чоловіка. Саме в тому місці пішохідного переходу нема. Коли майже порівнялась з потерпілим, то він почав різко рухатись по дорозі. Вона не встигла відреагувати. Відбулось зіткнення автомобіля з пішоходом. Потерпілий вдарився об ліву передню частину автомобіля і об лобове скло зліва. Коли вона вийшла з машини, то там була сильна метушня і шум. Бачила на проїжджій частині багато розбитого скла. Розкаюється за вчинене, дуже жалкує що таке трапилось, просить в потерпілих пробачення. Просить врахувати її молодий вік і не позбавляти її волі.

Цивільний позов визнає частково, адже вона на даний час навчається і не має власних заробітків, тому не в змозі відшкодувати шкоду в заявленому розмірі. До цього часу її батьки відшкодували потерпілому 50 тис. грн.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що в ніч з 11 на 12 жовтня 2019 р. був в с. Голинь, в кафе «Рандеву», на святкуванні весілля брата. В нічну пору доби йшов до водія автобуса для того щоб сказати йому, щоби той розвертав автобус. Коли переходив дорогу, то автомобіля не бачив. Не пам`ятає чи дивився по сторонах, а на слух звуку автомобіля не чув. Не пам`ятає чи ніс щось в руках в той момент. Далі нічого не пам`ятає. Прийшов до тями вже в медичному закладі після операції. Під час бенкету вживав алкогольні напої, але в стані алкогольного сп`яніння не перебував. В тому місці, де він переходив дорогу, пішохідного переходу не було.

Цивільний позов потерпілий підтримав в повному обсязі з наведених в ньому підстав. Зазначив, що від обвинуваченої він отримав 50 000 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків, але ці кошти він не врахував при написанні позову. Внаслідок ДТП він втратив здоров`я і був позбавлений можливості працювати протягом десяти місяців після аварії. На даний час йому присвоєна 3-тя група інвалідності.

Потерпіла ОСОБА_7 , яка є матір`ю потерпілого ОСОБА_6 , у судовому засіданні розповіла, що 11.10.2019 р. в с. Голинь, в кафе «Рандеву», проводили весілля молодшого сина. Вночі, по завершенню весілля, вона попросила старшого сина ОСОБА_14 піти до водія автобуса, який стояв на протилежній стороні, і сказати щоб той розвернув автобус. Назар взяв ящик горілки і пішов. На момент ДТП вона знаходилась в приміщенні кафе. Почула шум та крик і пішла на дорогу. Там побачила, що син ОСОБА_14 без свідомості і його тримають на руках родичі. Машина, яка збила сина, зупинилась далеко від місця зіткнення десь за 30-50 метрів. Син ОСОБА_14 на весіллі алкоголь вживав, але п`яним не був. Після ДТП син два з половиною місяці перебував в лікарні в лежачому положенні, йому зробили декілька операцій. Оскільки, син спершу перебував у безпорадному стані, тому її і визнали потерпілою під час досудового розслідування.

Окрім вище описаних показів обвинуваченої та потерпілих, з яких вбачається, що ними не оспорюються обставин щодо місця, часу та способу вчинення обвинуваченою дій, які становлять об`єктивну сторону злочину, а також наслідків, які настали внаслідок неправомірних дій обвинуваченої, вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, який їй інкримінується, доводиться наступними письмовими доказами:

-рапортом працівника поліції № 9645 від 12.10.2019 про те, що 12.10.2019 о 03:17 год. по телефону до чергової частини надійшло повідомлення від невідомої особи з номера телефону НОМЕР_4 про те, що транспортний засіб Toyota Auris збив чоловіка (а.с. 79) Цим доказом конкретизується час вчинення ДТП;

-протоколом огляду місця події від 12.10.2019 із додатком до нього - схемою ДТП та фотосвітлинами, з якого вбачається, що 12.10.2019 року з 05.30 год. до 07.50 год. оглянуто місце події ДТП - проїзну ділянку дороги в с. Голинь Калуського району, в районі розташування кафе «Родослав» та кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 80-93). Зафіксовано обстановку на цій ділянці дороги та стан дорожнього покриття, зокрема, зафіксовано, що проїзна частина дороги освітлюється ліхтарями електроопор та світлом від вказаних закладів, покриття дороги рівне і сухе. На даній ділянці дороги знаходиться автомобіль Тойота білого кольору р.н. НОМЕР_3 з пошкодженнями спереду. На дорозі наявні сліди речовини бурого кольору, осип скла та дрібних частин автомобіля, паперовий ящик від алкогольних напоїв, взуття. Під час огляду вилучені сліди речовини бурого кольору, змиви із керма і ручки передач автомобіля та сам автомобіль Тойота;

-відповідно до повідомлення ТСЦ МВС №2642 регіонального сервісного центру ГСЦ в Івано-Франківській області від 11.12.2020 року, згідно з базами даних Єдиного державного реєстру МВС України у територіальних сервісних центрах громадянка ОСОБА_2 отримувала посвідчення водія НОМЕР_2 кат. «В» 13.09.2019 року в ТСЦ 2641 (а.с. 96);

-висновком експерта № СЕ19/109/09-26-701ІТ/19 від 20.11.2019 р. з якого слідує, що на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля марки «Тоуоtа Аuris», реєстраційний номер НОМЕР_3 , знаходились у працездатному стані (а.с. 98-101);

-висновком експерта № 33 від 29.02.2020 року, з якого слідує, що у потерпілого ОСОБА_6 були тяжкі тілесні ушкодження, як такі, що є небезпечними для життя в момент спричинення, тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, інші тілесні ушкодження відносяться до легких (а.с. 102-106);

-висновком експерта № СЕ19/109/12/2-347МГ/20 від 18.09.2020 року, відповідно до якого, за результатами проведення молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що домінуючі генетичні ознаки клітин, виявлених у змиві з керма автомобіля марки «Тоуоtа Аuris», реєстраційний номер НОМЕР_3 , збігаються зі зразком букального епітелію ОСОБА_2 та не збігаються зі зразком букального епітелію ОСОБА_9 , погодження генетичних ознак клітин, виявлених у змиві з керма автомобіля марки «Тоуоtа Аuris», реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 112-127). Зразки букального епітелію відбирались на підставі відповідних постанов прокурора та процедура відбору зафіксована у протоколах (а.с. а.с. 107-110);

-автомобіль, яким кермувала ОСОБА_2 , належить на праві власності ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 95)

-протоколом огляду місця події від 14.08.2020 року із додатком до нього схемою, з якого вбачається, що під час огляду проїзної ділянки дороги в с. Голинь Калуського району, в районі розташування кафе «Родослав», що з лівої сторони по огляду та кафе «Рандеву», що з правої сторони по огляду, встановлено, що довжина будівлі кафе «Рандеву» становить 1485 см. Саме таку відстань долає автомобіль марки «Тоуоtа Аuris», реєстраційний номер НОМЕР_3 перед безпосереднім наїздом на пішохода, що мало місце 12.10.2019 року близько 03.17 год. (а.с. 129-130);

-висновком експерта №СЕ-19/109/13/3-634ІТ/20 від 25.08.2020 року, відповідно до якого, за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи встановлено, що наїзд автомобіля марки «Тоуоtа Аuris», р.н. НОМЕР_3 на пішохода ОСОБА_6 відбувся на проїзній частині дороги та відносно її елементів знаходиться в районі початку ділянки осипу скла, дрібних уламків пластмаси та частинок ЛФП, максимальними розмірами 52,4х16,15 м (а.с. 132-134);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 01.02.2020 року з додатком, з якого вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Калуського міськрайонного суду від 31.01.2020 року, було вилучено відеозапис подій ДТП за 12.10.2019 року, близько 03.00 год., з камер відео нагляду, які встановлені в кафе «Родослав» у с. Голинь по вул.600-річчя Голиня, 12а Калуського району (а.с. 136-139) Тимчасовий доступ був здійснений на підставі відповідної ухвали слідчого судді (а.с. 135);

-оглянутим в судовому засіданні відеозаписом подій ДТП за 12.10.2019 року, близько 03.00 год., які вилучені з камер відео нагляду, що встановлені в кафе «Родослав», на якому зафіксовано факт наїзду автомобіля марки «Тоуоtа Аuris», р.н. НОМЕР_3 на пішохода на проїзній частині дороги в районі розташування ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що у АДРЕСА_2 . (а.с. 146) Зокрема, на відео зафіксовано як особа чоловічої статі несе якийсь об`ємний предмет схожий на ящик чи коробку в руках перед собою і підходить до краю проїзної частини дороги. Пішохідного переходу в тому місце дороги нема. Не зупиняючись, пішохід дивиться праворуч, пришвидшує крок і починає перебігати дорогу. Добігши приблизно до середини проїжджої частини, пішохода збиває автомобіль, який над`їжджає з правої сторони відносно до напрямку руху пішохода. Від удару пішохода підкидає, вверх підлітають бризки рідини, а автомобіль зупиняється на значній відстані від місця зіткнення. Проїжджа частина дороги освітлена як вуличним освітленням зі стовпів, так і ліхтарями, які освітлюють територію розважальних закладів;

-висновком експертизи № СЕ19/109/10-47ФП/20 від 15.09.2020 року, відповідно до якої, за результатами проведення фототехнічної експертизи, середня швидкість автомобіля марки «Тоуоtа Аuris», р.н. НОМЕР_3 , який рухався ділянкою автодороги, яку охоплює камера зовнішнього відеоспостереження, що розташована на фасаді кафе «Рандеву», що по АДРЕСА_2 , з моменту потрапляння автомобіля в поле спостереження цієї камери (початок будівлі кафе Рандеву), до місця зіткнення, за умови, що довжина даної ділянки складає 1485 см, становить 162±10,9 км/год. (а.с. 141-145)

При цьому суд вважає необґрунтованими покликання захисника на недопустимість вказаного висновку експертизи, з тих підстав, що об`єктом дослідження фототехнічної експертизи був не оригінал відеозапису, а DVD-диск із копією відеозапису обставин ДТП, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК, оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. Водночас за ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення, тощо відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Отже, відеозапис подій ДТП за 12.10.2019 року, який міститься на DVD-диску, що був об`єктом дослідження фототехнічної експертизи, вважається оригіналом електронного документа.

Таким чином, доводи захисника про недопустимість вказаного висновку фототехнічної експертизи, як доказу винуватості ОСОБА_2 через не дослідження експертом оригінального технічного носія відеозапису, не ґрунтуються на вимогах закону.

Окрім того, під час перегляду в судовому засіданні зазначеного відеозапису, ніхто з учасників кримінального провадження, в тому числі і обвинувачена, і потерпілі не заперечили, що на відео зафіксовано момент скоєння ДТП, яке ставиться у вину ОСОБА_2 , в нічну пору доби 12.10.2019 р. в с. Голинь на ділянці дороги між кафе «Рандеву» та кафе «Родослав». У зв`язку з цим, зазначення на поліетиленовому конверті напису «ДТП наїзд на пішохода гр. ОСОБА_6 в смт. Войнилів» суд розцінює як механічну описку, адже насправді ДТП мало місце в с. Голинь, що підтверджується іншими вище описаними доказами.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.11.2020 року, під час проведення якого встановлювалася видимість у напрямку руху для водія автомобіля марки «Тоуоtа Аuris», р.н. НОМЕР_3 . В ході даного експерименту встановлено, що у нічну пору доби, при штучному освітленні, при розташуванні автомобіля на правій смузі руху дороги по вул.600-річчя Голиня у напрямку смт. Брошнів, на відстані 300м до місця наїзду на пішохода ОСОБА_6 , при увімкненому світлі фар, силует пішохода (статиста) видно з моменту виходу його на проїзну частину дороги: видимість у напрямку руху більше 300 метрів; статиста чітко видно при його русі на проїзній частині дороги (а.с. 147-148);

-висновком експерта № СЕ19/109/13/3-875ІТ/20 від 25.11.2020 року, відповідно до якого, за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи, в заданій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки «Тоуоtа Аuris», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 повинна була із технічної точки зору керуватися вимогами пунктів 12.3, 12.4 ПДР. У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР, в ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля повинна була із технічної точки зору рухатися даною ділянкою дороги зі швидкістю, яка не перевищує 50км/год, а з моменту виходу пішохода на проїзну частину негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. При заданому комплексі вихідних даних водій автомобіля марки «Тоуоtа Аuris», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , рухаючись даною ділянкою дороги із швидкістю 162±10,9 км/год. не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. Водночас, експерт прийшов до висновку, що при заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля марки «Тоуоtа Аuris», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , якби рухалась даною ділянкою дороги із допустимою, по умовах руху в межах населеного пункту, швидкістю 50 км/год. Також судовий експерт прийшов до висновку, що при заданому комплексі вихідних даних, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, стали обставини, які пов`язані із невідповідністю дій водія автомобіля марки «Тоуоtа Аuris», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 вимогам пунктів 12.3 та 12.4 ПДР (а.с. 150-154).

Також, окрім вище описаних об`єктивних письмових та відеодоказів, вина обвинуваченої доводиться показами свідків.

Так свідок ОСОБА_15 розповів суду, що він був на святкуванні весілля в ресторані Рандеву в с. Голинь. Близько 3-ї години ночі гості вийшли із закладу і прямували до автобуса. Вони переходили дорогу. Потерпілий ОСОБА_16 був попереду нього на відстані декількох метрів. Дивились по сторонах, але машини не бачили. В цей час звідкись взялась машина і збила ОСОБА_17 . Самого удару він не бачив, бо відвернувся в цей час, але чув звук удару і шум. Машина зупинилась за декілька метрів від зіткнення. Він і ще деякі гості пішли до машини. Коли підійшли ближче, то в автомобілі на передніх сидіннях нікого не було, на задньому сидінні були мінімум два хлопці. Обвинуваченої на місці події не бачив. На весіллі він вживав спиртні напої, але п`яним не був. Аналогічно і ОСОБА_18 вживав спиртні напої, але був в адекватному стані.

Разом з тим, після відтворення в судовому засіданні вище описаного відеозапису події ДТП, свідок ОСОБА_15 визнав, що помилився в тому, що він йшов позаду потерпілого. Погодився, що на відеозаписі зафіксовано дійсна послідовність подій, які мали місце тієї ночі. Таким чином покази цього свідка об`єктивно підтверджують час і місце вчинення злочину. В тій же частині, що суперечить даним відеофіксації з камер спостереження, покази цього свідка суд до уваги не бере.

Свідок ОСОБА_19 розповів, що був гостем на весіллі, яке відбувалось в одному із закладів села Голинь. По завершенню банкету після опівночі приїхав автобус і гості збирались їхати додому. Самого моменту ДТП він не бачив. Бачив вже як потерпілий лежав на дорозі без свідомості і стогнав. З його номера телефону була викликана швидка допомога. До приїзду швидкої він був біля потерпілого і наголошував всім щоб його ніхто не чіпав.

Свідок ОСОБА_9 розповів суду, що в жовтні 2019 р. його автомобілем Тойота кермувала знайома ОСОБА_2 , адже вона була тверезою, а він був в стані алкогольного сп`яніння. Автомобіль був в справному стані. Він сидів за спиною водія. Поряд з ним в автомобілі ще були ОСОБА_20 і ОСОБА_13 , а на передньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_21 . Близько першої години ночі їхали через село Голинь зі швидкістю приблизно 80-90 км/год, хоча показів спідометра він не бачив. Моменту зіткнення з пішоходом не бачив, але відчув удар машини об щось і після цього автомобіль зупинився десь за 10-15 метрів. Був в шоці від цієї події. Якісь люди хотіли вчини самосуд, тому пасажири автомобіля порозбігались. В тому місці, де відбулось зіткнення автомобіля з пішоходом, пішохідного переходу не було, а дорога освітлювалась ліхтарями від ресторанів. Після ДТП бачив потерпілого, який лежав на землі, а також на дорозі були сліди розбитих пляшок.

Щодо свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, то враховуючи, що забезпечити явку в судове засідання цих осіб неможливо, прокурор відмовився від виклику і допиту цих осіб в судовому засіданні. Вважає, що під час судового розгляду досліджено достатню кількість доказів, які підтверджують вину обвинуваченої. Інші учасники кримінального провадження також не наполягали на подальшому виклику і допиті в судовому засіданні цих осіб.

Отже, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні доведена повністю зібраними і дослідженими у судовому засіданні доказами, а її злочинні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

А дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно зі ст. 414 КПК, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. При призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності суд визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій на підставі ст. 66 КК України, суд відносить повне визнання вини, щире каяття, її юний вік часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, які б відповідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченій, стороною обвинувачення в обвинувальному акті не наведено. Не встановлено таких обставин і під час судового розгляду. Зокрема на час вчинення ДТП обвинувачена не перебувала в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним медичним висновком (а.с. 94)

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченої, обставини справи і призначити їй покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Водночас, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, просив звільнити її від відбування основного покарання і встановити іспитовий строк 2 роки.

Потерпілі щодо міри покарання поклались на розсуд суду.

Захисник просив з урахування обставин справи і даних про особу обвинуваченої не призначити його підзахисній реальне відбування покарання у виді позбавлення волі, а визначити іспитовий строк тривалістю 1 рік.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. А також особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на даний час продовжує навчання і здобуває вищу освіту. Відсутні негативні характеристики щодо неї.

Визначаючи вид та міру покарання суд бере до уваги і поведінку потерпілого в момент скоєння ДТП, який також недотримався правил дорожнього руху (перетинав дорогу поза межами пішохідного переходу), що також сприяло настанню негативних для нього наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

З висновку органу пробації вбачається, що виправлення ОСОБА_2 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; на думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (див. п. 31 Рішення Sadocha v. Ukraine, заява № 77508/11), суд неодноразово повторював, що для того, щоб втручання було пропорційним, воно має відповідати серйозності вчиненого правопорушення, а санкція серйозності злочину, який вона має покарати.

Як було роз`яснено Верховним судом у своїй постанові від 16 серпня 2018 року (справа № 183/163/14, провадження № 51-3549 км18), питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

На підставі наведеного, враховуючи те, що злочин вчинено з необережності, відсутність обтяжуючих обставин, а також особу обвинуваченої, її виключно позитивну характеристику, те, що вона є особою молодого віку, а також з урахуванням висновку органу пробації, суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства. Реальне відбування покарання у виді позбавлення волі особою молодого віку, яка позитивно характеризується і яка вперше вчинила злочин, не сприятиме її виправленню, а швидше навпаки призведе до негативних і непоправних змін в її житті, які можуть виразитись в розриві соціальних зв`язків, озлобленні на все суспільство і т.п.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_2 основне покарання у виді позбавлення волі, але, з урахуванням вище описаних обставин справи та особи винної, суд дійшов висновку, що її перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання та вважає за доцільне призначити ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинувачену від відбування основного покарання з іспитовим строком тривалістю один рік, із покладенням на неї відповідних обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Враховуючи вище описані характер вчиненого правопорушення та обставини, за яких його було вчинено, обвинуваченій також слід призначити додаткове покарання, яке визначене у санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_2 було пред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 333150,13 грн., моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн. (а.с. 33-54).

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Під час судового розгляду ОСОБА_2 цивільний позов визнала частково. Вказала, що з її сторони вже відшкодовано потерпілому 50 000,00 грн. завданої матеріальної шкоди. Її захисник конкретизував, що обвинувачена повинна відшкодувати завдану матеріальну шкоду в тому розмірі, який підтверджується поданими документами. А щодо моральної шкоди, то її слід визначити в розмірі 50 тис. грн.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка її завдала, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (статті 3, 5 Закону).

Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (статті 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Toyota Auris, н.з. НОМЕР_3 , яким керувала обвинувачена, була застрахована згідно з полісом №183194471 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ СК "ПЗУ Україна" (а.с.58).

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 09.04.2021 року ПрАТ СК "ПЗУ Україна" залучено до участі у кримінальному провадженні, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, в рамках розгляду цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Отримавши цю ухвалу 12.04.2021 р. страхова компанія жодних письмових пояснень не подала та не забезпечила явку повноважного представника в судові засідання.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Потерпілий як кредитор вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 14 вересня 2016 року в справі № 6-725цс16.

Таким чином, право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди виключно від обвинуваченої не суперечить вимогам чинного законодавства.

На підтвердження позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди потерпілим надано квитанції та чеки на витрати, зумовлені вчиненням проти нього злочину, зокрема на лікування та ліки на загальну суму 262 559,97 грн. Щодо витрат на оперативні втручання на суму 57 000,00 грн., то такі витрати не підтверджені жодними доказами. Фактично потерпілим визнається, що докази понесення таких витрат відсутні.

Таким чином, проаналізувавши долучені потерпілим до матеріалів справи квитанції та чеки, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з обвинуваченої витрат на лікування на загальну суму 262 559,97 грн. (а.с. 38-54). Окрім того, суд враховує, що обвинуваченою в добровільному порядку надано потерпілому грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., в рахунок відшкодування витрат на лікування та придбання ліків. Тому з обвинуваченої на користь потерпілого слід стягнути 212 559,97 грн. матеріальної шкоди.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, судом встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , які полягали у порушенні правил дорожнього руху, потерпілий зазнав значних душевних та моральних страждань, зумовлених тривалим лікуванням. Зокрема, суд враховує, що потерпілий перетерпів тривалу фізичну біль, незручності та психологічний дискомфорт, тимчасову відірваність від активного соціального життя, порушення сну, емоційну напругу, оскільки тривалий час перебував на лікуванні внаслідок переломів частин тіла, внаслідок чого пережив також тривалі фізичні та душевні страждання і переживання за своє здоров`я, та за своїх рідних, які теж спільно перенесли переживання за стан його здоров`я. Після перенесених травм не має змоги працювати та розвивати свою трудову діяльність та кар`єру. На даний час потерпілому встановлена третя група інвалідності.

Однак суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у визначеному потерпілим розмірі є неспівмірними завданій моральній шкоді. Суд враховує, що потерпілий також порушив правила дорожнього руху, а саме перетинав дорогу поза межами пішохідного переходу. Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, і суд вважає, що з обвинуваченої слід стягнути на користь потерпілого 60000,00 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався. Враховуючи поведінку обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження судом, то відсутні підстави обирати їй запобіжний захід вироком суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз на досудовому слідстві у кримінальному провадженні № 0001235 суд покладає на обвинувачену.

Відповідно до вимог ст. 100КПК України слід вирішити питання про долю речових доказів, відомості щодо яких надав прокурор в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 395 КПК України,

у х в а л и в:

Засудити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати її винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає наступні покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Строк відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки рахувати з часу набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином, - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_6 212559,97 грн. матеріальної шкоди та 60 000,00 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 )на користь держави:

1570,10 грн. - витрат за проведення інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю 10.2 (автомобіля марки «Тоуоtа Аuгіs», реєстраційний номер НОМЕР_3 ) № НОМЕР_5 від 20.11.2019 року;

7283,44 грн. - витрат за проведення молекулярно-генетичної експертизи № СЕ/109/12/2-347МГ/20 від 18.09.2020 року;

980,70 грн. - витрат за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109/13/3-634ІТ/20 від 25.08.2020 року;

2124,85 грн. - витрат за проведення фототехнічної експертизи № СЕ-19/109/10-47ФП/20 від 15.09.2020 року;

1144,15 грн. - витрат за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109/13/3-875ІТ/20 від 25.11.2020 року.

Речові докази:

- відеозапис із камери відеоспостереження, яка встановлена в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у АДРЕСА_2 , який зберігається в матеріалах судової справи № 345/91/21 (а.с. 146), зразок речовини бурого кольору, вилученої із дороги під час огляду місця події, зразок букального епітелію ОСОБА_9 , зразок букального епітелію ОСОБА_2 , змив речовини з керма автомобіля марки Toyota Auris, н.з. НОМЕР_3 та змив речовини з ручки коробки передач автомобіля марки Toyota Auris, н.з. НОМЕР_3 , які зберігаються в матеріалах судової справи № 345/91/21 (а.с. 172-176) залишити в матеріалах справи.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя