Справа № 461/3276/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2021 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2021 року за ч.2 ст.185 КК України засуджений до покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 27 березня 2018 року в період часу з 02-ої години по 04-ту годину, повторно маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення шляхом підбору ключа проник на горище будинку на АДРЕСА_2 , звідки викрав належний ОСОБА_6 самокат марки «Ехрlоrе» вартістю 1680 гривень, велосипед марки «Profi» вартістю 1000 гривень, дитячий електромобіль «Mini Cooper S» (модель 05W456EQ) вартістю 6000 гривень, сани вартістю 2500 гривень, латунні віконні ручки в кількості 30 шт. загальною вартістю 1000 гривень, металеві дверні механізми з ручками в кількості 3 шт. загальною вартістю 500 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 12680 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 29 червня 2019 року близько 01 години 00 хвилин, перебуваючи поблизу будинку на пл. Коліївщини, 1, у м. Львові, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав велосипед білого кольору, марки «Garnet», вартістю 10000 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.

Також, ОСОБА_4 01 серпня 2019 року близько 22 години 30 хвилин, перебуваючи поблизу будинку на просп. Свободи, 35, у м. Львові, повторно, маючи умисел таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав велосипед голубого кольору, марки «MGI», вартістю 2500 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вказану суму.

Разом з цим, ОСОБА_4 10 серпня 2019 року близько 17 години 15 хвилин, перебуваючи поблизу будинку на АДРЕСА_3 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав велосипед бірюзового кольору, марки «Felt», вартістю 7500 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_4 17 серпня 2019 року у період часу з 14 години 00 хвилин по 16 годину 00 хвилин, перебуваючи поблизу будинку на АДРЕСА_4 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав велосипед бірюзового кольору, марки «Ardis», вартістю 5000 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Також, ОСОБА_4 31 серпня 2019 року близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи поблизу ТЦ «Forum Lviv» на вул. Під Дубом, 7Б, у м. Львові, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав велосипед синього кольору, марки «Ford», вартістю 3500 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Разом з цим, ОСОБА_4 10 вересня 2019 року близько 01 години 27 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Лесі Українки, 19, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав велосипед марки «Прайд», вартістю 20200 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_4 26 вересня 2019 року близько 12 години 30 хвилин, перебуваючи на паркувальному майданчику біля Національного університету «Львівська політехніка» на вул. Професорська, 2 у м. Львові, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом перетину блокувального тросу, таємно викрав велосипед марки «Jamis» модель «Durango Race», вартість якого становить 5696 гривень, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на вказану суму.

Також, ОСОБА_4 01 жовтня 2019 року близько 16 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. С. Бандери, 28а, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав велосипед чорно-білого кольору, марки «КОНА», вартістю 14000 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Разом з цим, ОСОБА_4 03 жовтня 2019 року близько 20 години 20 хвилин, перебуваючи поблизу ТЦ «Forum Lviv» на вул. Під Дубом, 7Б, у м. Львові, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав велосипед синього кольору, марки «Pelikan» вартістю 30000 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_15 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_4 15 жовтня 2019 року близько 13 години 50 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Університетська, 1, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав велосипед марки «SCOTT USA», вартістю 17 335 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Також, ОСОБА_4 16 жовтня 2019 року близько 18 години 10 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Львів, пл. Соборна, 3, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав велосипед марки «Прайд», вартістю 6500 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_17 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Разом з цим, ОСОБА_4 01 листопада 2019 року близько 16 години 00 хвилин, перебуваючи поблизу будинку №31 на вул. Газовій у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно, шляхом вільного доступу, діючи повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і бажаючи настання таких наслідків, викрав велосипед синього кольору, марки «Mongoose», вартістю 1500 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_18 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснив, що дійсно, 27 березня 2018 року з метою протиправного збагачення проник на горище будинку на АДРЕСА_2 , звідки викрав належне потерпілій ОСОБА_6 майно. Також, у період часу зазначений в обвинувальних актах скерованих на розгляд до суду викрав велосипеди потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Вказав, що мотиви і мета, час та обставини вчинення злочинів, також перелік речей, які він викрав відповідають обставинам наведеним в обвинувальних актах. У вчиненому розкаюється. Просить суворо не карати. Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_18 визнав в повному обсязі.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, підстав для самообмови судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням в інше володіння особи, вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а також своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

При цьому, кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив декілька тотожних злочинів, а відтак, кваліфікація його дій за ч.2 ст. 185 КК України є вірною за всіма епізодами крадіжок, що узгоджується з правовим висновком ВП Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.05.2018 року у справі №187/1354/15 (провадження №51-1017км18), згідно якого вчинення кількох епізодів тотожних злочинів повинно кваліфікуватися за однією статтею КК України, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочинів, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчинених ним злочинів, те, що злочини вчинені обвинуваченим повторно, корисливі мотиви вчинення злочинів, спрямовані на заволодіння чужим майном, способи вчинення злочинів, а саме таємне викрадення майна та проникнення у володіння потерпілої, часткове відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , повне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_14 . Також суд враховує фактичні обставини справи, кількість епізодів злочинної діяльності, тяжкість заподіяних злочинами наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визначає визнання вини та щире каяття.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей, за якими кваліфіковано дії обвинуваченого.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
При цьому, суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особи винних, справедливості й достатності обраного покарання, що відповідає положенням статті 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого буде покарання у виді позбавлення волі, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, а також буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. На переконання суду, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Стосовно пред`явлених потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_18 цивільних позовів до обвинуваченого про стягнення заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, то такі підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Встановлено, що спричинені ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 12680,00 гривень складаються з вартості викраденого у потерпілої майна. З цієї вартості, частково, а саме 2680,00 гривень обвинувачений відшкодував потерпілій. Решту 10000,00 гривень обвинуваченим відшкодовані не були.

Спричинені ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_12 матеріальні збитки на суму 20200,00 гривень складаються з вартості викраденого у потерпілого майна та відшкодовані обвинуваченим не були.

Розмір спричинених ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_18 матеріальних збитків становлять 3172,00 гривень та складається з вартості викраденого у ОСОБА_18 майна, а також суми за яку потерпілий викупив своє майно (велосипед) з ломбарду 2400,00 гривень, що стверджується відповідними фіскальним чеком; суми додаткового обладнання, яке придбано потерпілим 593,00 гривень та 179,00 гривень, відповідно, оскільки таке було відсутнє на велосипеді після викрадення. Вказані збитки обвинуваченим відшкодовані потерпілому не були.

Таким чином, оскільки матеріальна шкода потерпілим не відшкодована, а шкода заподіяна потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_18 діями обвинуваченого знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненими ним злочинами, її розмір належним чином обґрунтований у заявлених позовах, а також враховуючи визнання обвинуваченим цивільних позовів у повному обсязі, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого слід стягнути: на користь ОСОБА_6 заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 10000,00 гривень; на користь ОСОБА_12 заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 20200,00 гривень; на користь ОСОБА_18 заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 3172,00 гривень.

Крім цього, потерпіла ОСОБА_6 зазначає, що внаслідок вчиненого відносно неї кримінального правопорушення вона зазнала моральної шкоди, яка виражена у психологічних переживаннях, почутті образи, приниженні її гідності та моральних стражданнях. Моральну шкоду оцінює в розмірі 5 000,00 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.п.4,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 в цій частині, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд приходить до висновку, що така моральна шкода знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим ОСОБА_4 злочином.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілій ОСОБА_6 , суд враховує, що викрадення її майна призвело до певних побутових незручностей та змусило потерпілу докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки вона була позбавлена можливості користуватись належним їй майном. Крім того, внаслідок крадіжки майна, потерпілій спричинено психологічні переживання, які виразилися у почутті образи та принижено її гідності, внаслідок викрадення майна. З урахуванням викладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, приймаючи до уваги повне визнання позову обвинуваченим, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, підлягає задоволенню, а тому з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_6 підлягає стягненню сума у розмірі 5 000,00 гривень.

Відтак цивільні позови підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, потерпілим ОСОБА_18 заявлено вимогу про стягнення з обвинуваченого витрат на правничу допомогу в сумі 1500,00 гривень.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат належать витрати на правову допомогу.

Необхідність вирішення у вироку питання про судові витрати передбачено також п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги та ордер є документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги.

У матеріалах кримінального провадження наявні договір, укладений між потерпілим ОСОБА_18 та адвокатським об`єднанням «Шокало та партнери» від 21.04.2020 року.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_18 поніс процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 гривень, що підтверджується актом №1-30/04/20 приймання-передачі адвокатських послуг від 30.04.2020 року та рахунком №1-30/04/20 від 30.04.2020 року.

За таких обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 124, п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати підлягають обов`язковому стягненню із особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, що в даному випадку становлять 1500,00 гривень.

Крім цього, встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

Визначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (справа N 766/39/17, провадження N 51-8867кмо18), згідно якого при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Таким чином, оскільки дані злочини обвинуваченим були вчинені до постановлення попереднього вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2021 року, то остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити за сукупністю злочинів, тобто за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Початок строку відбування покарання слід рахувати з моменту взяття під варту 06.11.2019 року.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України - у виді двох років позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України - у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2021 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту 06.11.2019 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 10 000 гривень, моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень, а всього 15 000 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 (КТ035140) матеріальну шкоду в розмірі 20 200 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_18 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_18 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 3172 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_18 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 1500 гривень.

Речові докази по справі:

- велосипед марки «Jamis»; велосипед синього кольору марки «Mongoose»; самокат марки «Explore», велосипед марки «Profi», дитячий електромобіль «Mini Cooper S» (модель 05W456EQ), сани, латунні віконні ручки, металеві дверні механізми з ручками в кількості 3 шт.; велосипед марки «КОНА»; щипці червоного кольору, перерізаний ланцюг та велосипед марки «SCOTT USA повернути потерпілим за належністю;

- цифровий носій DVD-R, сірого кольору, з надписом «FREESTYLE», «4.7», «16х», в якому знаходяться 2 відео-файли; DVD-R диск з відеозаписами події за 03.10.2019; DVD-R диск з відеозаписами події за 31.08.2019; DVD-R диск з відеозаписами події за 17.08.2019; DVD-R диск з відеозаписами події за 01.08.2019; диск з відеозаписом події від 15.10.2019; диск з відеозаписом події від 10.09.2019 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1