ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3577/20 Справа № 215/1268/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 січня 2021 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , її особу, а також обставини провадження, посилався на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та запобігти їм неможливо інакше ніж шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить ухвалу скасувати та застосувати до неї запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_7 вказує на недоведеність заявлених прокурором ризиків. Обвинувачена зазначає, що має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, зокрема доньку, щодо якої незаконно позбавлена батьківських прав під час перебування у слідчому ізоляторі, а також брата чоловіка, який забезпечить належне перебування під домашнім арештом. Окрім цього, обвинувачена вказує на тривале перебування під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності з вимогами ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За змістом ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, при вирішенні питання про необхідність застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
На думку колегії суддів, висновки суду про необхідність продовження строку застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою наведеним вимогам закону не відповідають.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно та необ`єктивно досліджені обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не припинили існувати, однак не з`ясовано та не наведено переконливих мотивів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої та запобігти вказаним ризикам.
Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про можливість перебування особи під вартою передбачає необхідність забезпечення дотримання прав обвинуваченого, у тому числі і тих, які гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи сукупність обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та зміни ухвали суду.
Згідно з положеннями ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні замаху на кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185, а також й злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який відноситься до категорії тяжких, раніше не судима, має постійне місце проживання, обов`язок по утриманню дитини, відносно якої позбавлена батьківських прав.
Разом із цим, виключних обставин для тримання останньої під вартою колегією суддів не встановлено, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю кримінальних правопорушень та даними, що характеризують обвинувачену, не можуть слугувати виключною підставою для тримання її під вартою.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку застосування запобіжного заходу, колегія суддів виходить також й з того, що ОСОБА_7 перебуває під вартою тривалий час, а у справі проведено значний обсяг процесуальних дій.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце свого проживання цілодобово, який зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, поклавши на останню відповідні обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суддею необґрунтовано продовжено строк застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому апеляційна скарга останньої підлягає задоволенню, а ухвалу суду зміні, застосувавши до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року, якою ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою змінити.
Застосувати щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем її проживання: АДРЕСА_1 , строком до 02 січня 2021 року включно.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу прокурора або суду; утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження, окрім захисника та прокурора.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_7 .
Звільнити обвинувачену ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4