У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002648

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 263 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2020 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 263 КК України до покарання:

- за ч.2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна ;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки;
- за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки;
- за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч.2 ст.263 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить змінити вирок в частині призначеного покарання та з урахуванням ст. 69 КК України пом`якшити призначене покарання за ч.2 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, а за іншими статтями вважати ОСОБА_8 засудженим до того ж покарання, яке визначив суд першої інстанції.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає призначене ОСОБА_8 покарання занадто суворим.

Просить врахувати обставини, які пом`якшують покарання: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину під впливом погрози та примусу з боку іншої особи. Також апелянт зазначає, що обвинувачений є раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів не перебуває.

Вважає, що за наявності зазначених обставин, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи ОСОБА_8 , відсутності судимостей, наявності позитивних характеристик, є підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Окрім того, на думку апелянта, можливо звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

17 грудня 2019 року близько 22:20 ОСОБА_6 , за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, прибули до магазину «Везунчик», що знаходиться на вул. Дніпровська, 49 у м. Первомайську Миколаївської області, що перебуває у власності ТОВ «Авіон+».

ОСОБА_6 разом з невстановленою особою, прикриваючи обличчя хустками, у робочий час через незачинені двері проникли всередину магазину «Везунчик». Після чого ОСОБА_6 , тримаючи в руках предмет, візуально схожий на пістолет, направив його у бік продавця магазину ОСОБА_9 , тим самим погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, яку остання сприйняла як реальну. Після чого, невстановлена особа, відштовхнувши ОСОБА_9 , підбігала до каси, звідки забрала грошові кошти у розмірі 1500,96 грн. Заволодівши грошовими коштами, ОСОБА_6 разом з невстановленою особою з місця вчинення злочину зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 04 січня 2020 року близько 02:15 у ОСОБА_6 , який перебував на вул. М.Амосова у м. Первомайську Миколаївської області, виник умисел на вчинення крадіжки. Підійшовши до магазину «Ніка», який належить ОСОБА_10 , проник в середину приміщення, де умисно, повторно з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе перешкодити його злочинним намірам, з вказаного приміщення викрав майно на загальну вартість 267,28 грн. ОСОБА_6 з місця події зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність 04 січня 2020 року близько 03:50 ОСОБА_6 , перебуваючи на вул. Черняховського у м.Первомайську Миколаївської області, підійшов до автомобіля марки «Ford Tranzit», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_11 , а на праві користування належить ОСОБА_12 . Автомобіль був припаркований на узбіччі проїзної частини дороги біля будинку №11 на вул. Черняховського у м. Первомайську Миколаївської області. ОСОБА_6 проник всередину автомобіля, де умисно, повторно з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з салону автомобіля викрав майно на загальну вартість 652 грн, належне потерпілому ОСОБА_12 .
Також, ОСОБА_6 заволодів свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 20.04.2018 на автомобіль марки «Ford Tranzit» 1997 р.в., а також заволодів посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 , виданою 07.08.2017 УДМС України в Миколаївській області на ім`я ОСОБА_12 та водійським посвідченням № НОМЕР_4 , виданим 20.06.2012 в Республіці Азербайджан, що є важливим особистим документом. В подальшому з викраденими документами ОСОБА_6 з місця події зник.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 07 січня 2020 року близько 21:00, підійшовши до торгівельного павільйону «Гаврилівські курчата», який на підставі договору оренди приміщення №3 від 25.10.2018 року належить ОСОБА_13 та розташований за адресою: АДРЕСА_2 , проник в середину приміщення, де умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе перешкодити його злочинним намірам, з вказаного приміщення взяв майно та грошові кошти в сумі 238 грн. з метою подальшого їх викрадення.

Після чого ОСОБА_6 почав виносити з приміщення викрадені ним речі та не виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення до кінця свого наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, так як був затриманий співробітниками служби охорони. Загальна вартість майна, яке намагався викрасти ОСОБА_6 , складає 508,38 грн.

07 січня 2020 року близько 21:00, діючи умисно ОСОБА_6 рухаючись по вул. Коротченко у м. Первомайськ Миколаївської області та з собою у взутті переносив ніж «STRONGARM», №0871214В, виробництва «Gerber Legendary Blades», США. Підійшовши до торгівельного павільйону «Гаврилівські курчата», в нього виник умисел на вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням у інше приміщення. Реалізовуючи задумане, ОСОБА_6 використав свій ніж, який він приніс з собою і шляхом віджиму метлопластикових вхідних дверей павільйону проник в середину приміщення. В ході огляду 07.01.2020 ніж було вилучено. Вилучений предмет, який належить ОСОБА_6 відноситься до холодної зброї колюче-ріжучої дії та є ножем для виживання моделі «STRONGARM», № НОМЕР_5 , виробництва «Gerber Legendary Blades», США. Ніж виготовлений промисловим способом.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним:

- за ч.2 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб;

-за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення;

- за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

-за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів;

-за ч. 3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом;

-за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як незакінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення;

-за ч. 2 ст. 263 КК України як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, поважність причини не явки суду не повідомив. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам. Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 263 КК України і в цій частині апелянтом не оспорюються.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання за злочини, у вчиненні яких обвинувачений визнаний винним, то апелянтом не оспорюється покарання, яке призначено за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 263 КК України, оскільки захисник просить вважати ОСОБА_8 засудженим до того ж покарання, яке визначив суд першої інстанції.

Як слідує з вимог апеляційної скарги, захисник просить помякшити призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України, оскільки вважає призначене покарання за цією статтею занадто суворим.

Разом з тим, ці доводи апелянта не є слушними, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону дотримані при призначенні покарання.

При призначенні покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, один з яких за ч.2 ст. 187 КК України є тяжким.

Також достатньо враховані дані про особу винного, який не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Судом враховано визнання вини обвинуваченим та його щире каяття у вчиненні злочинів та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

За ч.2 ст. 187 КК України ОСОБА_6 призначено покарання в межах санкції зазначеної статті, у виді позбавлення волі та у мінімальному розмірі, а тому відсутні підстави вважати його занадто суворим, як вважає апелянт. За ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 263 КК України ОСОБА_6 призначено покарання в межах санкцій зазначених статей.

Що стосується доводів апелянта про можливість призначення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 187 КК України покарання із застосуванням вимог ч.1 ст. 69 КК України, тобто більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Так, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на підставі ч.1 ст. 69 КК України, є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Хоча ОСОБА_6 висловив щире каяття, визнав себе винуватим, активно сприяв розкриттю злочину та не оспорював розміру майнової шкоди, а дані про його особу свідчать про те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, але у своїй сукупності ці обставини, які пом`якшують покарання та дані про особу винного, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на ступінь тяжкості вчиненого тяжкого злочину за ч. 2 ст. 187 КК України, з урахуванням обставин його вчинення, а саме тих обставин, що ОСОБА_6 вчинив напад, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, яку остання сприйняла як реальну, а також вчинення ним в подальшому декількох умисних злочинів після, через незначний проміжок часу після вчинення розбійного нападу, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 є особою, яка становить суспільну небезпеку. Посилання апелянта на вчинення ОСОБА_6 розбійного нападу під впливом погрози та примусу є голослівними та матеріалами справи не підтверджені, і це не є обставиною, яка пом`якшує покарання.

З огляду на наведене, відсутні підстави для пом`якшення призначеного покарання із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України, про що просить захисник.

Остаточне покарання ОСОБА_6 правильно призначено згідно вимог ч.1 ст. 70 КК України.

Окрім того, немає підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, звільнення від відбування покарання з випробуванням можливо у разі засудження винної особи до покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

В даному випадку, з огляду на відсутність підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, з урахуванням розміру призначеного покарання, яке визначено понад п`ять років, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, зокрема вчинення тяжкого злочину та декількох умисних злочинів, є неможливим виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, та неможливо його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просить захисник.

На думку суду, призначене ОСОБА_6 покарання є необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів. За такого, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3