Справа № 727/9173/20
Провадження № 1-кп/727/369/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5

за участю сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці справу з обвинувальним актом, в рамках кримінального провадження № 0000650 від 07.04.2020 року відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Волноваха Донецької області, тимчово проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , без постійного зареєстрованого місця проживання; із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, зокрема:

28.04.2015р. Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі на 1 рік, на підставі ст.75 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,

04.04.2016р. Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі 1 рік та приєднано не відбуте покарання по вироку Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.04.2015 до позбавлення волі 1 рік 3 місяці,

08.02.2018р. Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185 КК України до арешту на строк 6 місяців.

30.09.2020р. Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185 КК України затверджено угоду про примирення та призначено покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

01.10.2020р. Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185 КК України до арешту на строк 5 місяців;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185; ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 06.04.2020 року близько 17 години 00 хвилин, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна та незаконне збагачення, повторно, перебуваючи в тролейбусі №6, який рухався по вул. Г. Майдану в м. Чернівці біля будинку №69, шляхом вільного доступу із правої кишені куртки ОСОБА_8 викрав мобільний телефон марки «ZTE A7», вартістю 2000 грн. Після цього, ОСОБА_6 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 гривень.

14.09.2020 близько 14 години 20 хвилин ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна та незаконне збагачення, перебуваючи в тролейбусі №9, що знаходився на зупинці громадського транспорту, що за адресою м. Чернівці Проспект Незалежності, 90, біля передніх вхідних дверей тролейбуса, шляхом вільного доступу, з нагрудної сумки ОСОБА_9 , викрав її особисті грошові кошти в сумі 1100 гривень. В послідуючому, коли тролейбус почав рухатись потерпіла ОСОБА_9 , після розрахунку з кондуктором за проїзд, виявила відсутність у неї вказаних грошових коштів та одразу звернулася з вимогою до ОСОБА_6 про повернення її грошових коштів.

ОСОБА_6 , виконавши усі дії, які вважав необхідні для доведення злочину до кінця, розпорядитися викраденими грошовими коштами не зміг, так як його дії були викриті потерпілою ОСОБА_9 одразу після вчинення ним крадіжки. З метою уникнення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 витягнув із своєї кишені та нагрудної сумки викрадені грошові кошти в сумі 900 грн. та кинув їх в потерпілу, після чого намагався покинути місце злочину, але водієм тролейбусу були заблоковані двері тролейбусу та викликано працівників поліції, які затримали ОСОБА_6 на місці вчинення злочину

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину, будучи допитаним в порядку вимог ст. 351 КПК України, у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, відповідно у наданих суду поясненнях, не заперечував обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, повністю погодившись із пред`явленим йому обвинуваченням. Надав показання про те, що дійсно, він, за відсутності в нього коштів, вчинив ряд крадіжок, а саме 06.04.2020 року знаходячись в тролейбусі №6, що рухався по вул. Героїв Майдану в м. Чернівці з кишені куртки чоловіка викрав мобільний телефон, а 14.09.2020 року перебуваючи в тролейбусі №9, що знаходився на зупинці громадського транспорту, що за адресою м. Чернівці Проспект Незалежності, з нагрудної сумки молодої жінки викрав її особисті грошові кошти в сумі 1100 грн., але водій заблокував двері тролейбуса, після чого приїхали працівники поліції. Просив його суворо не карати

Потерпіла ОСОБА_9 під присягою в засіданні пояснила, що вона їхала в тролейбусі, якого числа не пам`ятає, обвинуваченого бачила, він стояв біля передніх дверей, потім пройшов і ніби то випадково її штовхнув, після чого, вона побачила, що не має гаманця. Почала кричати, і звертатися до обвинуваченого з проханням повернути кошти, на що останній відповідав, що коштів в нього немає, а згодом витягнув кошти і кинув в неї та намагався втекти, однак водій тролейбуса закрив двері. Було викликано працівників поліції. Зазначила в показах, що грошові кошти їй було повернуто. Висловила думку щодо визначення покарання обвинуваченому на розсуд суду, по закону.

Потерпілий ОСОБА_10 під присягою в судовому засіданні пояснив, що десь в квітні цього року, числа не пам`ятав він їхав додому в тролейбусі, людей в салоні було не багато, він присів на сидіння спереду з лівої сторони. Обвинувачений проходив попри нього а потім запитав по якому маршруту їде тролейбус та сказавши що йому туди не потрібно, вийшов. Надалі, він вирішив зателефонувати а мобільного телефону не було. В подальшому йому зателефонували з поліції і повідомили, що знайшли чоловіка який викрав в нього телефон. Просив, у судових дебатах, суворо обвинуваченого не карати.

На підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 91 КПК України, органом досудового розслідування були здобуті, а прокурором у судовому засіданні в основу обвинувачення покладені та судом досліджені, письмові докази, що підтверджують інкриміноване правопорушення обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.09.2020 року ОСОБА_11 (а.с. к пр..37) та копії документів на мобільний телефон (а.с. к.пр.22-23)

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2020 року (а.с. к пр..24-25)

- протокол огляду місця події від 14.09.2020 року (а.с. к пр.. 39)

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.09.2020 року (а.с. к пр...44)

- заява потерпілої ОСОБА_9 від 14.09.2020 року (а.с. к пр..45)

- протокол огляду предметів від 14.09.2020 року (а.с. к пр..46)

- розписка потерпілої ОСОБА_9 від 14.09.2020 року про отримання коштів (а.с. к пр..52)

- висновок судово-психіатричного експерта від 21.09.2020 року (а.с. к пр..110-111)

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2020 року (а.с. к пр..115-116)

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2020 року (а.с. к пр..118-119)

Оцінюючи здобуті в кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази суд вважає, що вищевикладені докази встановлюють факти, які мають значення для кримінального провадження, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та отримані у порядку, встановленому КПК України.

Таким чином, сукупністю встановлених по справі обставин, досліджених доказів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України повністю доведена, і вірно дії обвинуваченого кваліфікує за вказаними нормами закону, оскільки в судовому засіданні із достовірністю було встановлено та доведено, що обвинувачений вчинив закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно. Детальна інформація щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактами, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції. При цьому, судом враховується і практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття і активне сприяння у розкритті злочинів, визнання останнім вини у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом, за встановленими обставинами і дослідженими матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на обліку у лікаря-психіатра та в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері; тобто його стан здоров`я, те, що останній не має постійного зареєстрованого місця проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих, умисних злочинів; злочини вчиненні обвинуваченим впродовж нетривалого проміжку часу, в період не знятої і не погашеної судимості (а.с. к.пр. 64-89() Отже, досліджені документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 вказують на те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, не виражає допустимі соціальні зв`язки; встановлено, наявність в обвинуваченого зв`язків з антигромадськими елементами, при цьому судом враховуються обставини вчинених злочинів, за формою вини, мотивом і метою, а також спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій. Відповідно до вимог ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» (з змінами і доповненнями), під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, тобто, законодавцем передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб вчинення) та досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан.

Відповідно до змісту ст. ст.50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи, з засад співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують, без урахування й належної оцінки всіх цих обставин, у своїй сукупності, обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 , слід призначити покарання у виді позбавлення волі, відповідно до санкцій статей за пред`явленим йому обвинуваченням, із врахуванням обставин наведених вище, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутність обставин, які б обтяжували його покарання та не вбачає обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості, вчинених обвинуваченим злочинів і не знаходить підстав для застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України.

Обвинуваченим, в його інтересах захисником кваліфікація дій, вчинених ОСОБА_6 , не оспорюється.

Судом, встановлено в засіданні і, даного не заперечується стороною захисту, що вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 30.09.2020 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 4 місяці. 01.10.2020р. щодо ОСОБА_6 ухвалено вирок Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185 КК України з призначенням останньому покарання у виді арешту на строк 5 місяців. Вказані вироки набрали чинності; тобто, до скоєння вищенаведених злочинів, ОСОБА_6 вчиняв і інші злочини. Отже, суд вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому, слід застосувати правила вимог ч.1 ст. 70 КК України, правила вимог ч. 4 ст. 70 та ст.. 72 КК України, як на це вказує правова позиція Верховного Суду (постанова в справі справа № 511/37/16-к; провадження № 51-830км18).

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Об`єднана палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з приписів кримінального закону, правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу. Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. Верховний Суд, роз`яснив, що у такому випадку процес призначення покарання проходить наступні стадії: 1) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо; 2) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК); 3) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених новим та попереднім вироками, і зарахування у строк покарання повністю або частково відбутого покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК); 4) призначення покарання за злочин, вчинений після постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо; 5) визначення та призначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК); 6) призначення остаточного покарання за сукупністю вироків (ч. 1 ст. 71 КК).

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст.. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальних провадженнях на залучення експерта відсутні.

Зважаючи на особу обвинуваченого, враховуючи обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , ступінь тяжкості вчиненого, а також те, що останній не зробив для себе належних висновків та продовжив вчинювати злочини в період не знятої і не погашеної судимості, суд приходить до висновку, що видом покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів є позбавлення волі.

Враховуючи те, що визначено призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, з метою недопущення ухилення обвинуваченого від відбування покарання, суд вважає правильним до набрання вироком законної сили, залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільні позови по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись 373-376 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому наступне покарання:

за ч.2 ст.15 ст.185 ч.2 КК України 1 рік позбавлення волі,

за ч.2 ст.185 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, з врахуванням вироку Садгірського районного суду м. Чернівці від 30.09.2020 та вироку Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01.10.2020, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити до відбування ОСОБА_6 основне покарання у виді двох років позбавлення волі.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_6 в виді тримання під вартою, залишити обраний йому судом, до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 14.09.2020 року (протокол затримання а.с. к.пр.53).

Речові докази, за відповідними постановами слідчого, а саме грошові кошти в сумі 900 грн., визнані постановою слідчого від 14.09.2020 речовими доказами, залишити у потерпілої ОСОБА_9 . Грошові кошти в сумі 200 грн., упакованих до сейф пакету № EXP0209898 та долучених до матеріалів кримінального провадження, повернути потерпілій ОСОБА_9 (а.с. к.пр. 50-51)

Вирок може бути оскаржено протягом 30 ти діб, з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню, в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України прокурору, обвинуваченому, в його інтересах захиснику. В порядку визначеному ч.7 ст. 376 КПК України судове рішення - вирок направити не пізніше наступного дня після ухвалення потерпілій стороні по справі.

Суддя ОСОБА_1