Справа №635/3960/20
Провадження № 1-в/635/488/2020
У Х В А Л А

02 грудня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в суду у селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-06 червня 2003 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.309, ч.2 ст.15 ч.3 ст. 195 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;

-13 грудня 2004 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки 6 місяців;

-11 березня 2005 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців;

-03 листопада 2009 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-15 липня 2015 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;

засудженого 18 жовтня 2017 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.311, ч.1 ст.317 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці з конфіскацією 1/2 частини майна, що належить йому на праві приватної власності,
про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку вимог статті 82 КК України,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку вимог ст. 82 КК України.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_4 в судове засідання, повідомлений про час, дату та місце проведення належним чином, не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього не надходило.

Засуджений ОСОБА_3 та представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться їх заяви про розгляд даної справи у їх відсутність.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомлена про поважні причини неявки.

Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає клопотання ОСОБА_3 таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 18 жовтня 2017 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.311, ч.1 ст.317 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці з конфіскацією 1/2 частини майна, що належить йому на праві приватної власності.

Як вбачається з характеристики на засудженого, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.03.2017. Під час тримання в державної установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» порушення режиму тримання не допускав, характеризувався посередньо, за допущене порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності один раз, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався. З 17.07.2018 відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується посередньо, має одне стягнення, заохочувався адміністрацією установи два рази. Працевлаштований до промислової зони установи, поставлені завдання намагається виконувати повністю та своєчасно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовувати їх за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участь в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться байдуже. Відповідно до ст. ст. 110, 112, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, шляхом листування та телефонних розмов. Питання про можливе застосування ст. 100, 101 КВК України було розглянуто комісією установи 16.01.2019, вирішено відмовити в застосуванні даних статей, як особі, яка не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України було розглянуто 20.02.2019 було вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як особі яка не стала на шлях виправлення. На профілактичних обліках не перебуває. До відшкодування судових витрат за вироком суду ставиться байдуже.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_3 на час відбування покарання має два заохочення на підставі рішення дисциплінарної комісії установи за виконання покладених обов`язків покладених КВК України та ПВР установи. Заохочення датовані 15.10.2019 та 15.04.2020. Окрім того, засуджений має два стягнення у виді догани (24.11.2017 та 05.10.2018).

Згідно з довідкою про працевлаштування засудженого ОСОБА_3 , останній в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» працевлаштований з листопада 2018 року по жовтень 2019 року та з січня по червень 2020 року на виробництві установи.

У відповідності до довідки бухгалтера установи ОСОБА_5 , на виконання в бухгалтерії установи виконавчі листи відносно засудженого ОСОБА_3 не надходили. Згідно з вироком із засудженого стягнено судові витрати на суму 9811,74 гривень

З огляду на все приведене вище, ОСОБА_3 засуджений за злочини, один з яких відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів. Станом на 02.12.2020 засуджений відбув понад 2/3 строку покарання.

Відповідно до пункту 2 частин четвертої статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (частин третя статті 82 КК України).

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого, що останній став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, адже оцінюючи дані про особу ОСОБА_3 , який раніше був неодноразово засуджений, проте на шлях виправлення не став та вчиняв злочини знову, беручи до уваги його посередню характеристику в установі виконання покарань, відсутність будь-яких дій пов`язаних з намаганням відшкодувати на користь держави стягнені на підставі вироку суду суми (9811,74 гривень), з огляду на наявність лише двох заохочень за весь час відбування покарання, суд не вбачає підстав для застосування до засудженого заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та розцінює даний захід як передчасний. Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 2/3 призначеного покарання не може свідчити про наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким до засудженого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 61, 72, 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 58 КВК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку вимог ст. 82 КК України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2020 року

Суддя ОСОБА_1