ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/861/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/83/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 2 квітня 2018 року,стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 2 квітня 2018 року
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 . раніше судимий:
- 30.11.1999 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.118, ч.3 ст. 117, ст.208 КК України до 7 років позбавлення волі;
- 22.06.2009 року Ленінськимм районним судом м Харкова за ч.2 ст.263, ч.2 ст. 15 ч.2 ст.263 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі;
- 08.04.2013 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309, ч.2 ст. 15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;
- 04.04.2017 року Сихівським районним судом м. Львова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 1 року 2-х місяців позбавлення волі;
- 25.09.2017 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.395 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.11.2017 року на підставі Закону України від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зараховано строк з 13.02.2017року по 20.06.2017 року в строк відбування покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дня позбавлення волі на підставі ч.5 ст. 72 КК України,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання, з встановленням іспитового строку 2 роки та на нього покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_10 19.01.2018 року близько 11.30 годин знаходячись в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , в залі для прийому їжі, під столом, побачив два рюкзака з речами, шо належали неповнолітньому ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи настання наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до столу та забрав рюкзак чорного кольору з матеріалу по типу плащівка вартість якого, згідно висновку експерта ХНД1СЕ ім. засл. проф М.С. Бокаріуса від 07.02.2018 року № 1692/1693/1694 складає: 200 гривень, всередині якої знаходились грошові кошти в сумі 108 гривень, що належали потерпілому ОСОБА_12 та залікові книжки на ім`я ОСОБА_12 ( які не мають матеріальної цінності для потерпілого), також ОСОБА_10 одночасно забрав рюкзак синього кольору з синтетичного матеріалу, вартість якого згідно висновку експерта ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 07.02.2018 року № 1692/1693/1694 складає: 142, 10 грн., що належав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 , всередині якого знаходилась колонка-блютуз, голубого кольору марки Digi Volt ВТ-3134, вартість якої згідно висновку експерта ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 07.02.2018 року № 1692/1693/1694 складає: 487,80 грн. та предмети канцелярії і зарядний пристрій для телефону ( які не мають матеріальної цінності для потерпілого) та з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_12 були завдані матеріальні збитки на загальну суму 308 грн., неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 були завдані матеріальні збитки на загальну суму 629,90 грн.

Не погодившись з рішенням районного суду заступник прокурора Харківської області ОСОБА_9 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 02.04.2018 року скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з не правильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування судом закону, який не підлягає застосуванню, що потягло за собою невідповідлність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

В обгрунтування вимог вказує, що суд при прийнятті рішення щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання не в повній мірі врахував дані, шо характерезують особу засудженого, а саме те, що він будучи неодноразово судимим за корисливі злочини, після звільнення з місць позбавлення волі належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став та повторно скоїв аналогічний злочин. Посилається і на те, що ОСОБА_10 не одружений, ніде не працює, фактично не пов`язаний з соціальними інститутами, якіб могли сприяти його перевихованню без ізоляції без супільства, заподіяну шкоду потерпілим не відшкодував. Вважає, що його каяття є не щирим, та є способом уникнення від реальної міри покарання.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; пояснення обвинуваченого та захисника, які просили залишити вирок без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє. Клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час судового провадження в суді першої інстанції, або дослідження нових доказів від учасників процесу не надходило.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, тяжкість вчиненого злочину, особа винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання враховуються судом при призначенні покарання.

Призначаючи вид та розмір покарання суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченого, який на спеціалізованих обліках не перебуває, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо.

При цьому суд першої інстанції зробив висновок про можливість звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання з застосуванням ст.75 КК України.

Колегія суддів не може погодитись з зазначеними висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, але належних висновків для себе не робить, не бажає становитись на шлях виправлення, і через нетривалий проміжок часу після звільнення знову вчиняє корисливий злочин, за яким його засуджено цим вироком.

Поведінка ОСОБА_10 явно свідчить про його стійку антисоціальну та кримінальну направленість і намагання забезпечити себе шляхом злочинної діяльності.

Крім того відповідно до досудової доповіді, складеної інспектором Холодногірського районного сектора Харківського міського відділу з питань пробації Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ймовірність вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення є високою і може відбутися у будь-який момент та рівень небезпеки для суспільства є дуже високим, а також виправлення ОСОБА_10 можливо без позбавлення волі лише в винятковому порядку.
Отже вказані районним судом підстави для застосування щодо обвинуваченого вимог ст.75 КК України, з врахуванням даних про особу обвинуваченого його відношенню до вчиненого кримінального правопорушення, навіть за умови щирого каяття, не є достатньою підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Тому, доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України є обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 420 КПК України неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є підставою для скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він раніше неодноразово судимий в тому числі і за однорідні злочини, на спеціальних обліках не перебуває, не працює, не одружений.

Окрім того , колегія суддів враховує, що після ухвалення вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 2 квітня 2018 року, на даний час ОСОБА_10 ще засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 грудня 2019 року за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд визнає його щире каяття.

Призначаючи покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують покарання і вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження скоєння ним нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі.

Хоча злочини, за які засуджується ОСОБА_10 вчинені до ухвалення вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 грудня 2019 року, колегія суддів в теперішній час не має можливості призначити йому покарання в порядку ч.4 ст. 70 КК України, оскільки в апеляційній скарзі прокурора такої вимоги немає. Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і не має право вийти за межі апеляційних вимог , якщо цим погіршується становище обвинуваченого. Таким чином це питання підлягає вирішенню в порядку передбаченому п.11 ч.1 ст. 537 КПК України судом в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області - задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 2 квітня 2018 року у відношенні ОСОБА_10 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_10 рахувати з 1 лютого 2021 року, взявши його під варту в залі суду.

В іншій частині вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 2 квітня 2018 року залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді -