Справа № 487/3221/20
Провадження № 1-кс/487/6348/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві в режимі відеоконференції із Ленінським районним судом м.Кіровограда скаргу ОСОБА_3 на постанову від 25.04.2019 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0002934,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2020 року до слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову від 25.04.2019 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0002934.
У своїй скарзі заявник посилається на те, що 25.04.2019 слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0002934від 22.11.2018 року. Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала та просила її задовольнити.

Представник ТУ ДБР розташованого в місті Миколаєві у судове засідання не з`явився, його відсутність, згідно частини 3 статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів скарги та слідчим суддею встановлено, що 28.01.2019 Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002934від 22.11.2018 року за заявою ОСОБА_3 щодо постановлення суддею Ленінського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_5 завідомо неправосудного рішення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.

В подальшому постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 від 25.04.2019, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002934від 22.11.2018 закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.

Підставою винесення зазначеної вище постанови стало те, що під час досудового розслідування будь-яких об`єктивних доказів, які вказують на умисне постановлення суддею Ленінського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_5 завідомо неправосудного рішення, не здобуто.

Не погоджуючись із постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 , ОСОБА_3 звернулася до суду з даною скаргою, посилаючись на те, що, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є незаконної оскільки вона не була допитана слідчим та не визнана потерпілою, не витребувані матеріали кримінальної справи № 393/1157/13к, недопитана суддя ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно із вимогами ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Так, закриваючи кримінальне провадження, слідчий посилався лише на пояснення свідка начальника Долинського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , якого визнано старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000043, потерпілою у якому є ОСОБА_3 .

Разом із тим, слідчим в даному кримінальному провадженню не допитано ОСОБА_3 та не вирішено питання щодо можливості дослідження матеріалів кримінального провадження № 0000043.

Встановлені слідчим суддею вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що постанова слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 25.04.2019 року є передчасною, оскільки останнім не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.303,306,307,309 КПК України, слідчий судя -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 25.04.2019 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0002934 задовольнити.
Постанову від 25.04.2019 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 00002934 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1