Єдиний унікальний номер 938/638/20
Судове провадження № 1-кс/938/202/20
УХВАЛА
щодо клопотання про арешт майна

10 грудня 2020 року, слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина клопотання дізнавача інспектора сектору дізнання Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Верховинського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и в :

дізнавач звернувся до суду із клопотанням, погоджене прокурором Верховинського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області, в якому просить накласти арешт на майно: автомобіль марки «Mitsubishi Pajero 2», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 видане 01.07.2000 м. Київ, МРЕВ-4, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Красник, Верховинського району, Івано-Франківської області.

Клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні сектору дізнання перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2020 за №0000060 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що в ході проведення перевірки за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 02.12.2020 на автодорозі в с Красник, присілок Довгі Толоки, Верховинського району за участю автомобіля марки «Mitsubishi Pajero 2», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , виявлено факт використання користувачем автомобіля ОСОБА_5 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке має ознаки підроблення та не відповідає транспортному засобу. Відповідно до акту огляду від 02.12.2020 транспортний засіб було тимчасово затримано, а 05.12.2020 під час відібрання пояснень ОСОБА_5 добровільно видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Зазначив, що у день внесення відомостей у ЄРДР ним отримано документи на тимчасове затримання вказаного транспортного засобу та пояснення ОСОБА_5 на добровільну видачу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Оскільки автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є предметом кримінального правопорушення та відповідно до ст.98 КПК України є речовим доказом фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою їх збереження, просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор, дізнавач ОСОБА_4 клопотання підтримали з аналогічних підстав, дізнавач вказав на необхідність накладення арешту на вказане майно з метою проведення експертиз.

Фактичний володілець транспортного засобу ОСОБА_5 про розгляд клопотання належним чином повідомлявся телефонограмою, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, а тому у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна, ОСОБА_6 в судове засідання не викликалася внаслідок не можливості її повідомлення засобами поштового зв`язку за її місцем знаходження у м. Києві протягом визначеного ч.1 ст.172 КПК України строку для розгляду клопотання та відсутності в розпорядженні суду інших засобів зв`язку із учасником судового розгляду. З врахуванням обмежених строків розгляду клопотання, суд вважає за можливе провести його розгляд у відсутності власника майна роз`яснивши особі її право на подачу до суду клопотання про скасування арешту майна, у випадку такого накладення, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України.

Заслухавши дізнавача, прокурора, оглянувши матеріали кримінального провадження, слід постановити ухвалу про наступне.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (частина 1 статті 173 КПК України).

Крім цього, у відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0000060, 08.12.2020 дізнавачем Верховинського відділення поліції ОСОБА_4 , на підставі заяви ОСОБА_7 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, яке полягає в тому, що в ході проведення перевірки документів за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 02.11.2020 на автодорозі в с. Красник, присілок Довгі Толоки, Верховинського району, Івано-Франківської області, з участю автомобіля марки «Mitsubishi Pajero 2», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , встановлено, що користувач вказаного автомобіля ОСОБА_5 використовував свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане 01.07.2000 м.Київ, МРЕВ-4, на цей автомобіль, яке має ознаки підробки.

При цьому, встановлено, що до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування було вчинено ряд процесуальних дій.

Зокрема, 02.12.2020 інспектором СРПП №4 Верховинського ВП ОСОБА_8 складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відповідно до якого, в порядку ст.265-2 КпАП України, у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero 2», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщений на територію Верховинського відділення поліції.

Як визнав дізнавач у судовому засіданні, з моменту складення акту автомобіль постійно знаходиться на території Верховинського ВП, його володільцю не повертався.

Крім цього, 05.12.2020 начальником СРПП №2 Верховинського ВП ОСОБА_10 відібрано пояснення у ОСОБА_5 , які містять запис про добровільну видачу ОСОБА_5 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01.07.2000, яке видане в м. Київ, МРЕВ-4.

Постановою дізнавача від 08.12.2020, автомобіль марки «Mitsubishi Pajero 2», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01.07.2000, яке видане в м. Київ, МРЕВ-4, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, визначено місце зберігання автомобіля на території Верховинського ВП, а свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу при матеріалах кримінального провадження.

Крім цього, 08.12.2020 дізнавачем складено протокол огляду місця події, відповідно до якого ззовні оглянуто автомобіль марки «Mitsubishi Pajero 2», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився на території Верховинського ВП.

Дійсно, частинами 2 та 3 статті 298 КПК України передбачено, що досудове розслідування кримінальних проступків (дізнання) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

До внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань допускається проведення окремих дій, передбачених частиною третьою статті 214 цього Кодексу.

Як зазначено у ч.3 ст.214 КПК України, для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути:

1) відібрано пояснення;

2) проведено медичне освідування;

3) отримано висновок спеціаліста і знято показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису;

4) вилучено знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей.

Проте, порядок вилучення речей та документів, які вважаються предметом кримінального проступку регулюються спеціальною нормою, а саме ст.298-3 КПК України, відповідно до ч.1 якої визначено, що речі і документи, що є знаряддям та/або засобом вчинення кримінального проступку чи безпосереднім предметом посягання, виявлені під час затримання, особистого обшуку затриманої особи або огляду речей, вилучаються уповноваженою службовою особою Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань.

Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про затримання.

Однак, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, хоча вилучення транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відбулося до внесення відомостей до ЄРДР, однак жодного протоколу про вилучення таких речей не складалося. В першому випадку вилучення оформлено актом у справі про адміністративне правопорушення, а в іншому випадку лише зазначено про це у поясненнях, що є порушенням порядку отримання доказів у кримінальному провадженні, визначеному КПК України.

А відтак, у відповідності до положень ст.86 КПК України, отримані докази з порушенням порядку, встановленому КПК України, підлягають визнанню недопустимими.

Крім цього, з витягу про внесення відомостей до ЄРДР вбачається, що дінавачем здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками використання завідомо підробленого документа (ч.4 ст.358 КК України). Відомості щодо підроблення або заміну номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу, використання транспортного засобу з такими підробленнями до ЄРДР не вносилися, а тому у слідчого судді відсутні достатні підстави вважати, що на даний час автомобіль марки «Mitsubishi Pajero 2», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Крім цього, встановлено, що транспортний засіб був вилучений у володільця майна 02.12.2020, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 05.12.2020, та з цього часу постійно перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування, а їх власник, фактичний володілець є позбавленими можливості ними володіти, користуватися чи розпоряджатися.

У відповідності до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Шляхом аналізу наведеної правової норми слідує об`єктивний висновок про те, що за своєю правовою природою процесуальні дії працівників поліції щодо затримання та поміщення на територію Верховинського ВП транспортного засобу 02.12.2020 та вилучення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що мало місце 05.12.2020 є тимчасовим вилученням майна у його володільця, що відбулося у зазначені дні, а не в інший період.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

За таких обставин, оскільки тимчасове вилучення майна, на яке просить накласти арешт дізнавач відбулося 02.12.2020 та 05.12.2020, а з клопотанням до суду дізнавач звернувся лише 09.12.2020, тобто з пропуском процесуального строку на звернення з клопотанням, а відтак таке майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучене.

На підставі наведеного, оскільки речові докази, на які дізнавач просить накласти арешт здобуті у кримінальному провадженні з порушенням порядку отримання таких доказів, визначеному КПК України (є недопустимими доказами), і не можуть в подальшому використовуватися у цьому кримінальному провадженні в якості доказів, при цьому дізнавачем не доведено, що автомобіль марки «Mitsubishi Pajero 2», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а клопотання про накладення арешту на тимчасове вилучене майно подано до слідчого судді з порушенням строків визначених ч.5 ст.171 КПК України, і таке майно підлягає негайному поверненню його володільцю, слід відмовити у задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на це майно.

Керуючись ст. ст. 86, 89, 98, 131, 132, 167,169, 170-173, 214, 298, 298-3 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні клопотання дізнавача - інспектора сектору дізнання Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Верховинського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1