Справа № 197/621/20
Номер провадження № 1-кп/197/100/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі суду в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000218 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна середня, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17.06.2020 року приблизно о 21:30 годин між потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виникла сварка на ґрунті раптових неприязних стосунків, які виникли в результаті конфлікту ОСОБА_6 з ОСОБА_7 .

Крім того, у вечірній час близько 21.00 годині між раніше знайомими громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час телефонної розмови виникла словесна сварка, з метою врегулювання вищевказаного конфлікту з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 направився до вул. Центральної, с. Вишневе, де останній знаходячись на автодорозі по вул. Центральній, с. Вишневе, зустрів раніше невідомого йому ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , де у ОСОБА_6 виникла конфліктна ситуації з ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 розуміючі, що раніше виниклий конфлікт може перерости у бійку, уникаючи цього, на власному велосипеді почав втікати по автодорозі вул. Центральної в бік с. Тихий Став, а саме приблизно 150 метрів на захід від вул. Центральної, в с. Вишневе, Широківського району, Дніпропетровської області.

Після чого знаходячись на відкритій ділянці місцевості, ОСОБА_5 наздогнавши ОСОБА_6 , діючи умисно, завдав останьому не менше десяти ударів руками зжатими в кулаки та ногами по голові, чим спричинив йому згідно довідки №529 від 18.06.2020 виданої КП «Криворізька міська лікарня №17» тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, параорбітальної гематоми, від чого останній не втримався на ногах та впав на землю на лівий бік, після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, останній спереду підійшов до ОСОБА_6 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «В360Е» сірого кольору, без сім картки вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2008 від 24.06.2020 року становить 368 гривень 70 копійок та велосипедом марки «Україна» зеленого кольору, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2008 від 24.06.2020 року становить 1000 гривень, що знаходився на відстані приблизно 2 метри від ОСОБА_6 , та утримуючи викрадене майно при собі, розуміючи протиправність своїх дій, не реагуючи на законні вимоги потерпілого ОСОБА_6 , щодо повернення йому вищевказаного майна, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому своїми незаконними діями матеріального збитку на загальну суму 1368 гривень 70 копійки (одна тисяча триста шістдесят вісім гривень сімдесят).

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

В порядку ст. 474 КПК України до суду надійшов обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою про визнання винуватості. В підготовчому судовому засіданні сторони просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Судом встановлено, що 30.06.2020 між прокурором Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , з одного боку, та ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 , з іншого боку, укладено угоду про визнання винуватості на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України з такими умовами.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати вину у пред`явленому обвинувачені у судовому провадженні.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладання та затвердження угоди відповідно до ст.473 КПК України; йому роз`яснено та він розуміє ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості прокурор у відповідності до ст.476 КПК України має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 -1 КК України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник та прокурор вищезазначену угоду про визнання винуватості підтримали. Обвинувачений зазначив, що угоду він уклав добровільно, наслідки розуміє, беззастрежно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Від потерпілого ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутність (а.с. 36).

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши угоду про визнання винуватості укладену сторонами кримінального провадження 30.06.2020, приходить до висновку, що вона підлягає затвердженню з таких підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно із ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпілим ОСОБА_6 при проведенні досудового розслідування надана прокурору письмова згода від 26.06.2020 на укладання угодим про визнання винуватості (а.с. 135).

Права обвинуваченого ОСОБА_5 при складанні угоди повністю дотримані, останній визнав себе винуватим у вчиненні вищевказаного злочину. Угода була підписана сторонами добровільно і відсутні будь-які підстави вважати, що при цьому було застосовано насильство, примус, погрози чи обіцянки.

Таким чином, надана суду угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, умови угоди не суперечать вимогам КПК України. Крім того, вказані умови не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб чи держави, відповідають інтересам суспільства. Суд в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, враховує його щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також суд вважає, що виконання обвинуваченим ОСОБА_5 взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим.

На виконання вимог ст.474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.
Таким чином, судом не встановлено підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, для відмови в затвердженні угоди.

Приписами ч.1 ст.475 КПК України передбачено, що якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим ст.ст.65-67 КК України, в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

В ході досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 обирався у вигляді домашнього арешту. Прокурор клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу чи обрання запобіжного заходу обвинуваченому не заявляв.

Питання щодо речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України, відомості про наявність процесуальних витрат в матеріалах справи відсутні.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.373, ст. ст.374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.06.2020, укладену між прокурором Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , з одного боку, та ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим за ч.2 ст. 186 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням, якщо протягом іспитового строку 2 /два/ року, він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «В360Е» та велосипед марки «Україна» з переробленою рамою зеленого кольору, який знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_6 , залишити йому.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику кримінального провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1