справа №619/5280/20
провадження №1-кс/619/1272/20
УХВАЛА

іменем України

14 грудня 2020 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
підозрюваногоОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001202від 12.12.2020 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інгири Зугдідського району Грузія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

установив:
Органом досудового розслідування встановлено, що 12 грудня 2020 року ОСОБА_4 , перебуваючи в смт Солоницівка Дергачівського району Харківської області, вступив в попередню змову, спрямовану на заволодіння чужим майном, з ОСОБА_6 . Діючи сумісно, переслідуючи при цьому корисливий мотив, з метою збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 та співучасник злочину ОСОБА_6 близько 01 годин (точний час під час досудового розслідування не встановлений) прийшли до квартири АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_7 , раніше не знайомий ОСОБА_4 . Реалізуючи умови злочинної змови, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 постукали в двері вказаної квартири, і коли ОСОБА_7 відчинив двері, забігли всередину, при цьому, з метою придушення волі до спротиву ОСОБА_7 , останньому було нанесено удар в область голови. Усвідомлюючи той факт, що внаслідок нанесення тілесних ушкоджень волю ОСОБА_7 до спротиву придушено, маючи прямий злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном з метою збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 підніс до шиї останнього вістря ножа, який тримав у руці, тим самим погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я ОСОБА_7 . Останній почав чинити опір, схопивши і зламавши вищевказаний ніж, а ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , продовжуючи застосовувати насильство відносно ОСОБА_7 , завалили останнього на підлогу, де ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, утримував того, а ОСОБА_4 , упевнившись, що ОСОБА_7 не чинить спротиву, забіг до житлової кімнати, де схопив у тумбочці чоловічу сумку зі шкірозамінника, яка належить ОСОБА_7 , в якій знаходились грошові кошти в сумі 30 000,00 грн, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , ключі від автомобіля, тим самим заволодів його майном, після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 з місця злочину з викраденим майном зникли. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було спричинено матеріальну шкоду на суму 30 000 гривень.

До суду надійшло клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання слідчий обґрунтовує ризиками, які зазначені у пунктах 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з вищевикладеним слідчий вважає не можливим застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 обґрунтував клопотання тим, що існують ризики, які зазначені у клопотанні.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на необґрунтованість поданого клопотання.

Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в том у числі передбачені пунктами 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, № 182).

Більш того, у п.48 рішення «Чеботарі проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання (див. Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October 1994, Series A no. 300-A, p. 27, § 55). Однак вимога обґрунтованої підозри є важливим елементом гарантії від довільного арешту і затримання. Того факту, що підозри є сумлінними, недостатньо. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (див. Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom, judgment of 30 August 1990, Series A no. 182 , pp. 16-17, § 32). Суд підкреслює в зв`язку з цим, що за відсутності розумної підозри особа не може бути заарештована або затримана з метою змусити її дати свідчення або свідчення проти інших осіб, або для виявлення фактів або інформації, які можуть служити для обґрунтування підозр щодо нього.

У п. 36 рішення «Москаленко проти України» № 37466/04 від 20.05.2010 Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який проживає не за місцем реєстрації та ніде не працює, свідчать про відсутність міцного соціального зв`язку, а також про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
Слідчим суддею розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а надані докази обґрунтовують ці обставини. До того ж, свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, ОСОБА_4 був фактично затриманий 12 грудня 2020 року о 21 год 25 хв та йому було повідомлено про підозру 13 грудня 2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя визначає строк дії ухвали до 08.02.2021.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись положеннями частини 4 статті 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності обставин, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, та з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Про взяття ОСОБА_4 під варту, а також про місце його перебування має бути негайно повідомлено його близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за вибором підозрюваного в порядку, передбаченому КПК України.

Виконання ухвали покласти на начальника Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області та начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 08 лютого 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1