Справа № 645/6426/20
Провадження № 1-кп/645/796/20

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 60000373 від 23 вересня 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Конотоп Конотопського району, Сумської області, громадянки України, не одруженої, офіційно не працюючої, з середньою освітою, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:

- 28.11.2016 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України - іспитовий строк 1 рік;

- 27.11.2017 ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області іспитовий строк скасовано;

- 10.02.2020 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова невідбута частина покарання у вигляді 11 місяців 23 днів позбавлення волі замінена більш мяким покаранням у вигляді виправних робіт з щомісячним утриманням у дохід держави 20% із заробітної плати,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23.08.2020 року о 05.00 годин, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №76 по вулиці Високовольтній в м. Харкові, познайомилась з раніш незнайомим їй ОСОБА_4 , який в цей час повертався додому з гостей та запропонував ОСОБА_3 разом вжити алкогольні напої. Під час розмови ОСОБА_3 побачила, що у ОСОБА_4 при собі знаходиться мобільний телефон «Хіаоші Redmi 7». В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону. ОСОБА_3 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, з метою незаконного збагачення, в цей же день, приблизно о 05год.20хв., коли ОСОБА_5 , під час спілкування із нею присів на бетонний стовп, розташований збоку буд. АДРЕСА_3 , за яким вони вживали алкогольні напої, та під час розмови заснув, ОСОБА_3 , переконавшись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу та непомітно для потерпілого дістала з кишені куртки ОСОБА_4 , таким чином таємно викрала, мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7», вартістю, згідно судово-товарознавчої експертизи № 6/2198СЕ-20 від 29.09.2020р., 2628 гривень. Після чого, ОСОБА_3 , з місця скоєння кримінального проступку з викраденим мобільним телефоном зникла, обернувши його на власну користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачена ОСОБА_3 , подала заяву, складену у присутності адвоката ОСОБА_6 , згідно якої вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, згодна із встановленим досудовим розслідуванням обставинами, згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без її участі, ознайомлена з обмеженнями права на апеляційне оскарження.

Потерпілий ОСОБА_4 також подав заяву, в якій він зазначив, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу про вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, та докази на підтвердження встановлених судом обставин, долучені до обвинувального акту, доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що вона раніше судима, на диспансерному (профілактичному) обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружена, офіційно не працевлаштована.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до проступків, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обстави.

Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченій покарання у вигляді обмеження волі.

Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Так, санкція КК України передбачає покарання у вигляді штрафу, але оскільки обвинувачена не працевлаштована, суд не призначає їй вказаний вид покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була засуджена 28.11.2016 року вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України із застосуванням іспитового строку на 1 рік. 27.11.2017 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області іспитовий строк скасовано, а засуджена направлена для відбуття призначеного судом покарання. 10.02.2020 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова невідбута частина покарання у вигляді 11 місяців 23 днів позбавлення волі замінена більш мяким покаранням у вигляді виправних робіт з щомісячним утриманням у дохід держави 20% із заробітної плати.

За повідомленням начальника Індустріального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області 17.09.2020 року ОСОБА_3 була звільнена з ДП "Житлово-комунальна контора" АТ "Трест Житлобуд-1", невідбута частина покарання у вигляді виправних робіт складає 6 місяців 8 днів.

Відповідно до ст. 71 КК України - якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ст. 72 КК України - при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: п. 3 одному дню обмеження волі відповідають три дні виправних робіт.

Враховуючи зазначенне, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання обвинуваченій згідно положень ст. 71, 72 КК України. Обвинувачена не відбула покарання у вигляді 6 місяців 8 днів виправних робіт, що становить 189 днів виправних робіт, або 63 дні обмеження волі.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнала, розкаялась, шкода від її злочинних дій відшкодована майно потерпілому повернуто, вчинене обвинуваченою кримінального правопорушення є кримінальним проступком, суд приходить до висновку, що виправлення засудженої можливе без відбування нею покарання, призначеного за даним вироком, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 373, 374 382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 71,72 КК України ОСОБА_3 до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 28.11.2016 року Конотопського міськрайонного суду Сумської області у вигляді 2 місяців обмеження волі, остаточно призначити покарання в вигляді 2 років 2 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід Держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 6/2198СЕ-20 від 29.09.2020 року по кримінальному провадженню № 60000373 від 23 вересня 2020 в сумі 653 гривні 80 копійок.

Речові докази мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 , вважати повернутим потерпілому за належністю.

Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя - ОСОБА_1