ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1050/20 Справа № 183/3662/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційними скаргами особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року про накладення арешту на майно
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
особи, щодо майна якої
вирішується питання про арешт ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
встановила:
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 21 липня 2020 року накладено арешт із забороною розпорядження або користування майном, а саме на грошові кошти в сумі 2 000 грн., купюри номіналом 500 грн. у кількості 4 штук: серії фЗ8274386, ЛД9981105, МА0091460, УГ3807431, грошові кошти в сумі 43 000 грн., купюри номіналом по 500 грн. у кількості 86 штук: серія ЗГ1649464 кожна, мобільний телефон марки Meizu, що належить ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 984 грн., з яких купюрами номіналом по 200 грн. - 4 шт., номіналом по 50 грн. 2 шт., номіналом по 20 грн. 3 шт., номіналом по 10 грн. 1 шт., номіналом по 5 грн. 2 шт., номіналом по 2 грн. 1 шт., номіналом по 1 грн. 2 шт. з метою забезпечення збереження речового доказу.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
В провадженні слідчого відділу Новомосковського відділу поліції в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000055 від 19 червня 2020 року за ч. 3 ст. 368 КК України.
На твердження органу слідства, ОСОБА_5 , працюючи головою постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, з питань планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою Перещепинської міської ради, вимагав та 04 липня 2020 року отримав неправомірну вигоду від свідка ОСОБА_8 за вирішення земельного питання щодо оренди земельної ділянки.
В ході досудового розслідування 04 липня 2020 року о 14:20 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Під час особистого обшуку у останнього виявлено та вилучено: в правому кармані шорт грошові кошти обмотані двома резинками, різного кольору, купюрами номіналом 500 грн., загальною сумою 45 000 грн., у кількості 88 штук, з яких 2 000 грн. купюри номіналом 500 грн. у кількості 4 штук: серії фЗ8274386, ЛД9981105, МА0091460, УГ3807431, є справжніми грошима, а гроші в сумі 43 000 грн., номіналом по 500 грн. у кількості 86 штук: серія ЗГ1649464 кожна не справжніми імітаційними. Справжні гроші в сумі 2000 грн. опечатано слідчим до спец. пакету 2794459. Несправжні гроші імітаційні опечатані до спец. пакету 2794458. Також під час обшуку у ОСОБА_5 у правій кишені шорт виявлено та вилучено його особисті речі, а саме це мобільний телефон марки Meizu та гроші в сумі 984 грн., з яких купюрами номіналом по 200 грн. - 4 шт., номіналом по 50 грн. 2 шт., номіналом по 20 грн. 3 шт., номіналом по 10 грн. 1 шт., номіналом по 5 грн. 2 шт., номіналом по 2 грн. 1 шт., номіналом по 1 грн. 2 шт. Мобільний телефон опечатано до спец. пакету 2795279, гроші в сумі 984 грн. опечатано до спец. пакету 2795270.
05 липня 2020 року постановою слідчого Новомосковського ВП ГУ НП грошові кошти в сумі 2 000 грн., купюри номіналом 500 грн. у кількості 4 штук: серії фЗ8274386, ЛД9981105, МА0091460, УГ3807431, грошові кошти в сумі 43 000 грн., купюри номіналом по 500 грн. у кількості 86 штук: серія ЗГ1649464 кожна, мобільний телефон марки Meizu, що належить ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 984 грн., з яких купюрами номіналом по 200 грн. - 4 шт., номіналом по 50 грн. - 2 шт., номіналом по 20 грн. - 3 шт., номіналом по 10 грн. - 1 шт., номіналом по 5 грн. - 2 шт., номіналом по 2 грн. - 1 шт., номіналом по 1 грн. - 2 шт., визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
В цей же день ОСОБА_5 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0000055 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що грошові кошти в сумі 2 000 грн., купюри номіналом 500 грн. у кількості 4 штук: серії фЗ8274386, ЛД9981105, МА0091460, УГ3807431, грошові кошти в сумі 43 000 грн., купюри номіналом по 500 грн. у кількості 86 штук: серія ЗГ1649464 кожна, мобільний телефон марки Meizu, що належить ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 984 грн., з яких купюрами номіналом по 200 грн. - 4 шт., номіналом по 50 грн. - 2 шт., номіналом по 20 грн. - 3 шт., номіналом по 10 грн. - 1 шт., номіналом по 5 грн. - 2 шт., номіналом по 2 грн. - 1 шт., номіналом по 1 грн. - 2 шт., є предметом вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вказане майно, з метою забезпечення збереження речового доказу.
Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 не погодилися з даним рішенням суду. В своїх апеляційних скаргах просять ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та негайно повернути вилучене під час затримання ОСОБА_5 майно, а в разі неможливості повернення такого майна знищити його у відповідності до норм діючого законодавства.
Посилаються на те, що оскільки вилучення майна здійснювалось не за ухвалою слідчого судді, то слідчий зобов`язаний був звернутись з клопотанням про арешт такого майна не пізніше наступного робочого дня після його вилучення, тобто 06.07.2020 року, а саме майно підлягає поверненню з 07.07.2020 року.
Вказують, що відповідно до відмітки на обкладинці справи, клопотання про арешт майна надійшло до суду 09.07.2020 року, а тому суд повинен був постановити ухвалу по даній справі до 12.07.2020 року. Вважають, що майно ОСОБА_5 незаконно утримується слідчим з 07.07.2020 року по сьогоднішній день.
Звертають увагу, що судом не були належним чином вивчені документи щодо направлення клопотання слідчого до суду. Поштовий конверт не може слугувати доказом такого направлення, оскільки єдиним доказом направлення є опис поштового вкладення, зі змісту якого і буде вбачатись, що слідчий направив до суду саме клопотання, а не будь-який інший документ.
Зазначають, що відносно ОСОБА_5 вчинені дії направлені на провокування скоєння ним злочину, що пов`язано з його політичною діяльністю, оскільки він публічно критикував діючу владу у м. Перещепине у Новомосковському районі.
Вказують, що ОСОБА_5 , як депутат Перещепинської міської ради VII скликання, не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Під час апеляційного розгляду особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_6 підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, просили їх задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали свої позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 червня 2020 року за № 0000055, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , працюючи головою постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, з питань планування території будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою Перещепинської міської ради, вимагав та 04 липня 2020 року отримав неправомірну вигоду від свідка ОСОБА_8 за вирішення земельного питання щодо оренди земельної ділянки.
В цей же день ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, під час особистого обшуку було виявлено та вилучено грошові кошти та мобільний телефон.
05.07.2020 року відповідно до ст. 98 КПК України, виявлене та вилучене майно у ОСОБА_5 під час його затримання, визнано речовими доказами у справі і повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
06.07.2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій.
Аналізуючи матеріали провадження колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
Що стосується посилань апелянтів на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.
Доводи апелянтів про те, що клопотання слідчого було подано до суду з порушенням строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України, є необґрунтованими.
Так, згідно з даною нормою, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 04 липня 2020 року, тобто в суботу, ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та під час особистого огляду було виявлено та вилучено грошові кошти та телефон.
06 липня 2020 року, в понеділок, наступний робочий день після вилучення майна, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно.
Таким чином, будь-яких порушень вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчим допущено не було.
Доводи підозрюваного та його захисника про те, що відносно ОСОБА_5 вчинені дії направлені на провокування скоєння ним злочину, що пов`язано з його політичною діяльністю, а також те, що останній не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на думку колегії суддів, не є слушними, оскільки не є предметом розгляду на даній стадії кримінального провадження.
З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянти не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.
Керуючись ст.ст.131,132,170-173,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційні скарги особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року про накладення арешту із забороною розпорядження або користування майном, а саме на грошові кошти в сумі 2 000 грн., купюри номіналом 500 грн. у кількості 4 штук: серії фЗ8274386, ЛД9981105, МА0091460, УГ3807431, грошові кошти в сумі 43 000 грн., купюри номіналом по 500 грн. у кількості 86 штук: серія ЗГ1649464 кожна, мобільний телефон марки Meizu, що належить ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 984 грн., з яких купюрами номіналом по 200 грн. - 4 шт., номіналом по 50 грн. 2 шт., номіналом по 20 грн. 3 шт., номіналом по 10 грн. 1 шт., номіналом по 5 грн. 2 шт., номіналом по 2 грн. 1 шт., номіналом по 1 грн. 2 шт. з метою забезпечення збереження речового доказу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3