УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/5943/20

Провадження № 1-в/638/375/20

06.11.2020 року м. Харків
Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , 1979 року народження, про умовно-дострокове звільнення,
встановив:
Адвокат ОСОБА_4 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова в інтересах засудженого ОСОБА_5 із клопотанням про умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Охтирського міського суду Сумської області від 16.01.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України. На теперішній час ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного покарання. Засуджений характеризується позитивно, через наявну тяжку хворобу весь час відбування покарання не працював.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на відсутність підстав для його задоволення, оскільки засуджений працею не довів своє виправлення.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12 грудня 2018 року. Під час тримання в ДУ «Сумський СІ» вимоги режиму тримання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався.
З 19 березня 2019 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».
Відповідно до характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 , погодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_7 , засуджений характеризується посередньо, дисциплінарних стягнень не має, адміністрацією установи не заохочувався, до праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу, до виконання робіт з благоустрою установи не проявляє достатньої ініціативи.
Відповідно до довідки, наданої в.о. заступника начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_8 засуджений ОСОБА_9 виводився на оплачувані роботи в жовтні, грудні 2019 року, в 2020 року ОСОБА_5 не виводився на оплачувані роботи.
За весь час відбування покарання ОСОБА_5 заохочень не має.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Охтирського міського суду Сумської області від 16.01.2018 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»№ 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
З Витягу з протоколу №52 від 20.12.2019 року засідання комісії ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» по розгляду матеріалів про можливість представлення засуджених до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України вбачається, що ОСОБА_5 відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Охтирського міського суду Сумської області від 16.01.2018 року.
Адвокат засудженого ОСОБА_4 в обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 має тяжкі захворювання у зв`язку з чим не мав змоги працювати.
Відповідно до ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Таким чином, засуджений не позбавлений права звернутись до суду із клопотанням в порядку ст. 84 КК України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України та вважає клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,
постановив:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , 1979 року народження, про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя