Провадження №1-кс/523/4736/20
УХВАЛА
про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та
про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання
(повний текст)

24 грудня 2020 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання вказаного слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, подане у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000174 від 21.12.2020 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Катерино-Платонівки, громадянки України, українки за національністю, із середньою освітою, офіційно незаміжньої та непрацевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:
23.12.2020 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , за яким відносно зазначеної особи складено повідомлення про підозру в тому, що вона 13.09.2020 року приблизно о 13:12 годині, знаходячись у службовому приміщенні магазину «Честор» за адресою: м.Одеса, вул.Різдвяна 15, діючи за попередньою змовою групою осіб, відчинила двері сейфу та таємно викрала грошові кошти у сумі 25300 гривень, заволодівши якими вийшла з означеного магазину та сіла в заздалегідь підготовлений автомобіль, в якому її чекала невстановлена досудовим розслідуванням особа, тим самим спричинивши означеному магазину матеріальну шкоду на вказану суму.

Як слідує з клопотання й доданих до нього відповідних матеріалів, за заявою ОСОБА_7 , СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000174 від 14.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а 21.12.2020 року слідчим ОСОБА_4 складено і прокурором ОСОБА_3 погоджено відповідне повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 , яке вручено останній у той ж день.

Ухвалою слідчого судді від 23.12.2020 року з огляду на обов`язковість участі захисника при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, підозрюваній ОСОБА_6 призначено захисника з Одеського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, за рунок держави, для здійснення захисту при розгляді означеного клопотання.

З`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного клопотання, заслухавши думку захисника ОСОБА_5 та підозрювану ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, дослідивши матеріали внесеного клопотання, слідчий суддя доходить наступного.

Частина ч.1 ст.9 КПК України встановлює, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно з ч.1 ст.94 означеного Кодексу, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до положень ст.ст.177, 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду на ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За розглядуваним клопотанням, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, за яке визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до шести років.

В обґрунтування внесеного клопотання слідчий ОСОБА_4 посилається на дані про особу підозрюваної ОСОБА_6 , на тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється остання, що обумовлює на думку сторони обвинувачення, ймовірність можливого переховування від органу досудового розслідування, суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків.

Разом із тим, ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.
У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).
В пункті 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.
Проте, аналіз викладених у розглядуваному клопотанні відомостей свідчить про невідповідність його змісту вимогам ст.184 КПК України, зокрема й всупереч цієї норми закону, в клопотанні лише наведені посилання на відповідні матеріали досудового розслідування, без визначення їх змісту і обставин, що надають підстави підозрювати певну особу у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, а також у клопотанні відсутнє належне обґрунтування неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів (п.п.3, 6 ч.1 ст.184 КПК).

Як слідує з матеріалів клопотання, підозра в інкримінованому ОСОБА_6 кримінальному правопорушенні обґрунтовується, зокрема: протоколом допиту вказаної особи в якості свідка, протоколами допиту свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , протоколом допиту підозрюваної, повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри, сукупність чого уявляється слідчому судді достатнім для висновку про те, що наведені докази, в цілому, здатні об`єктивно переконати неупередженого спостерігача у причетності вказаної особи до скоєння інкримінованого діяння.
Разом із тим, слідчим суддею в порядку ст.ст.94, 132, 184 КПК України не приймаються до уваги наведені у розглядуваному клопотанні доводи сторони обвинувачення щодо обґрунтування висунутої ОСОБА_6 підозри, зокрема, повідомленням про підозру, оскільки вказане повідомлення до суду не надано і до матеріалів розглядуваного клопотання не додано, що позбавляє слідчого суддю можливості обґрунтувати ним своє процесуальне рішення.

Слід також зауважити на тому, що аналіз викладених у розглядуваному клопотанні відомостей свідчить про невідповідність його змісту вимогам ст.184 КПК України, зокрема й всупереч цієї норми закону, в клопотанні лише наведені посилання на відповідні матеріали досудового розслідування, без визначення їх змісту і обставин, що надають підстави підозрювати певну особу у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, відсутні посилання на матеріали, що підтверджують існування заявлених стороною обвинувачення ризиків, та належне обґрунтування неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів (п.п.3, 5, 6 ч.1 ст.184 КПК).

Наведені обставини у контексті п.2 Розділу ІІІ роз`яснень, що містяться в «Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року, обумовлюють висновок про неможливість задоволення розглядуваного клопотання у запропонованому стороною обвинувачення обсязі.

Попри те, матеріалами розглядуваного клопотання не доведено будь-якими доказами доводи сторони обвинувачення щодо недостатності застосування до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, а обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у конкретному випадку, ані слідчим ОСОБА_4 у клопотанні, ані прокурорами ОСОБА_3 в судовому засіданні належним чином не доведено ймовірність переховування вказаної підозрюваної від органів досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженню, виходячи з нижчевикладеного.

Так, як встановлено в судовому засіданні, підозрювана ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, забезпечена місцем реєстрації в Одеській області, зі слів має малолітніх дітей 2008 і 2014 років народження, сукупність чого, за переконанням слідчого судді, обумовлює достатню міцність соціальних зв`язків вказаної підозрюваної у місці її реєстрації та у випадку застосування до останньої запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, призведе до свавільного позбавлення підозрюваної свободи у нічний час.

Крім того, слідчий суддя вважає необґрунтованими доводи щодо наявності ризику переховування підозрюваної ОСОБА_6 від органів досудового розслідування або суду, адже незважаючи на тяжкість інкримінованого їй кримінального правопорушення, підозрювана самостійно з`явилась до суду, а з огляду на відсутність в матеріалах розглядуваного клопотання інших даних на підтвердження зазначених доводів, позиція сторони обвинувачення уявляє ознаки дискримінаційного підходу до вирішення означеного питання.
Крім того, неспроможними уявляються доводи сторони обвинувачення щодо існування ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженню, адже відповідних доказів на підтвердження вчинення таких дій з боку підозрюваної ОСОБА_6 протягом всього періоду часу досудового розслідування та її перебування на волі, стороною обвинувачення до суду не подано, а можливість запобігання означеному ризику шляхом покладення на підозрювану відповідного зобов`язання, яке прямо передбачено в п.4 ч.5 ст.194 КПК України і полягає у забороні спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, стороною обвинувачення не враховано.
Частиною 4 ст.194 КПК України регламентовано, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.ч.5, 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Між тим, матеріалами розглядуваного клопотання не висвітлено та прокурором в судовому засіданні не доведено наявність згоди власника за місцем тимчасового проживання підозрюваної на перебування останньої у цьому житлі протягом строку дії домашнього арешту, адже з наданих в судовому засіданні пояснень підозрюваної, станом на теперішній час вона разом зі своєю подругою винаймає житло маловідомого їй власника на ім`я ОСОБА_10 .
Згідно з п.3.11 «Мінімальних стандартних правил ООН стосовно заходів, не пов`язаних із тюремним ув`язненням (Токійські правила)», затверджених резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1990 року, у процесі застосування не пов`язаних із тюремним ув`язненням заходів необхідно дотримуватись права власності та права підозрюваного на особисте життя, а також права на особисте життя його сім`ї або осіб, які разом з ним проживають.
Наведені обставини обумовлюють висновок слідчого судді, що застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у такому випадку потягне порушення конституційного права власника цього житла на недоторканність і позбавить права осіб, які там проживають, на повагу до особистого життя, що уявлюється у специфічних особливостях запропонованого стороною обвинувачення запобіжного заходу.
Разом із тим, слідчий суддя також зауважує на тому, що при внесенні розглядуваного клопотання до суду, слідчому або прокурору на підтвердження правомірності доводів клопотання, з метою дотримання права власника житла на особисте життя та недоторканність його житла, мали б обов`язково з`ясувати позицію власника житла щодо можливості застосування домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_6 в її житлі та отримати підтвердження згоди власника на це. Також потрібно було б отримати згоду всіх спільно проживаючих з підозрюваною повнолітніх осіб на те, щоб вона перебувала у певній квартирі під домашнім арештом.
Отже, з урахуванням означеного вище та у контексті наведеної практики суду конвенційної юрисдикції, в силу ч.4 ст.194 КПК України, слідчий суддя вважає, що у такому випадку розглядуване клопотання сторони обвинувачення не підлягає задоволенню у запропонованому обсязі, а доводи сторони захисту уявляються такими, що заслуговують на увагу.
На підставі викладеного, оцінюючи доводи розглядуваного клопотання слідчого ОСОБА_4 та позицію прокурора ОСОБА_3 в судовому засіданні, враховуючи положення ст.ст.181, 183, 193-194 КПК України у їх системному взаємозв`язку, а також приймаючи до уваги встановлені під час розгляду клопотання обставини та характер інкримінованого підозрюваній ОСОБА_6 кримінального правопорушення, його тяжкість та забезпеченість останньої місцем реєстрації в Одеській області, її сімейний стан, слідчий суддя доходить висновку про те, що для забезпечення належного виконання вказаною підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, достатнім й обґрунтованим, з дотриманням справедливого балансу між існуванням суспільного інтересу та поваги до особистої свободи, уявляється застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, із залишенням без задоволення клопотання сторони обвинувачення.
Частиною 1 ст.179 КПК України регламентовано, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст.3, 7-9, 22, 132, 176-178, 181, 184, 193-194, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, - залишити без задоволення.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на вказану особу наступні обов`язки:
1)прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
2)утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні;
3)без дозволу слідчого, прокурора чи суду не відлучатися за межі Одеської області;
4) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання.
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_6 , що згідно ч.2 ст.179 КПК України, в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали в межах досудового розслідування покласти на слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , а під час судового провадження на прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .

В порядку ч.7 ст.194 КПК України, строк дії ухвали, в частині покладених обов`язків, закінчується 19.02.2020 року.
Копію ухвали направити для контролю виконання слідчому СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , вручити під розписку підозрюваній ОСОБА_6 для відома та виконання, а також надати іншим заінтересованим особам.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1