Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
підготовчого судового засідання

Справа № 511/410/20

Номер провадження: 1-кп/511/98/20

"27" липня 2020 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому відкритому засіданні в місті Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Роздільна Одеської області , гр. України , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої по кримінальному провадженню № 0001113 внесеному в ЄРДР від 13.11.2018 року за ч.1 ст.125 КК України

В С Т А Н О В И В:

05.03.2020 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з Одеської місцевої прокуратури №2 прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001113 внесеному в ЄРДР від 13.11.2018 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.03.2020 року було призначено підготовче судове засідання .

05.06.2020року від захисника ОСОБА_5 надійшла заява про відвід головуючому судді ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що він, як слідчий суддя розглядав клопотання про продовження строку досудового розслідуння по кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР за №0000937 від 18.09.2018року за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України , порушеного за заявою ОСОБА_6 .

10.06.2020 року суддею Роздільнянського районного суду ОСОБА_7 було відмовлено в задоволенні клопотання про відвід, як заявленого безпідставно.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити обвинувальний Акт до розгляду по суті.

Обвинувачений та його захисник просили повернути обвинувальний акт прокурору для допрацювання, мотивуючи своє клопотання тим, всі дії виконані Малиновським відділом поліції м. Одеса в рамках даного кримінального провадження є незаконними, оскільки спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Даних, про зміну підслідності розслідування даного кримінального провадження, прийнятого в належному порядку немає. Крім того, зазначили, що органами досудового слідства була суттєво порушена стадія досудового слідства «відкриття матеріалів іншій стороні» , оскільки виклику для ознайомлення з матеріалими кримінального провадження вони не отримали,

Прокурор та представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 просили призначити судовий розгляд провадження по суті , мотивуючи свою думку тим , що порушень не встановлено.

Дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки даний обвинувальний акт не відповідає вимогам статті 291 КПК України з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд повинен вирішити питання про відповідність обвинувального акту вимогам цього Кодексу та у разі невідповідності його вимогам, повернути такий обвинувальний акт прокурору.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 4 ст.110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Процесуальне значення обвинувального акта полягає в тому що він встановлює межі майбутнього судового розгляду, яке здійснюється лише стосовно особи (осіб) якій висунуто обвинувачення (ч.1 ст.337 КПК).

За змістом пункту 5 частини другої статті 291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже, закріплення в Кримінально процесуальному кодексі України (далі КПК) вимог до обвинувального акту є однією із форм реалізації на національному рівні положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка гарантує право на справедливий суд, закріплюючи принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство.

Європейський Суд з прав людини (далі - Суд) зазначив, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому зв`язку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень.

Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення Суду у справі «Жупнік проти України»).

Крім того, Суд у справі Камасінскі проти Австрії та у справі Абрамян проти Росії (рішення від 09 жовтня 2008 р.) зазначив, що у тексті підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі Матточіа проти Італії, № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, № 42780/98, п. 34).

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своїх рішеннях послідовно зазначає, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист (справа № 5-328кс16, пункт 7) та підтверджує правову позицію, що правильне застосування норми закону передбачає встановлення і юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння і ознаками складу злочину, передбаченого кримінально - правовою нормою (справа № 5-34кс13, № 5-27кс 14).

Недотримання вказаних вимог при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження: засаду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (пункт 1 статті 9 КПК), засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (стаття 20 КПК), а також унеможливлює виконання судом вимог статті 348 КПК щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З матеріалів кримінального провадження ( обвинувальний акт з реєстром ) , які були предметом дослідження в Роздільнянському районному суді Одеської області вбачається, що слідчим при складанні , а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту відносно обвинуваченої ОСОБА_8 не були дотримані вищевказані вимоги Кримінального процесуального Закону та Конвенції, а сам обвинувальний акт дійсно не відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Зазначений обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування за підписом старшої слідчої СВ Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 був направлений до суду Роздільнянського району Одеської області

Згідно ст. 109 ч.2 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і термін його застосування. Зазначений перелік відомостей є вичерпним, та розширеному, або вільному тлумаченню не підлягає.

В порушення вимог п.1 ч.2 ст. 109 КПК України, у реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №001113 відсутні дані про зміну групи прокурорів при доручення слідчим СВ Маліновського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеської області проведення досудового слідства та постанови про групу на час прийняття матеріалів СВ Малиновського ВП.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник у своєму клопотання зазначають, про те, що вони не отримали повідомлення про надання доступу до матеріалів досудового слідства .

Відповідно до ч.2 ст. 290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які ( в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
Як слідує з наданого реєстру матеріалів досудового розслідування, данних про отримання повідомлення обвинуваченою та її захисником про відкриття матеріалів кримінального провадження не має,

Таким чином вбачається порушення органом досудового слідства - Малиновським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеської області «права на захист» обвинуваченої ОСОБА_6 . Внаслідок чого, органами досудового слідства - СВ Маліновського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області була суттєво порушена стадія досудового слідства - «відкриття матеріалів іншій стороні», передбачена ст.290 КПК України .

Рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, або, якщо відсутні визначені законом додатки до нього.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання;

Як вбачається з реєстру ( див. Розділ ІІ ) , у реєстрі відсутні дані про повноваження прокурора( прокурорів Одеської місцевої прокуратури № 2 ) у кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, у нашому випадку щодо прокурора який затверджував обвинувальний акт. Є дані тільки про прокурорів Роздільнянської місцевої прокуратури.
Суд першої інстанції за таких обставин обґрунтовано приходить до висновку що процесуальний керівник - прокурор Одеської місцевої прокуратури № 2 Одеської області не був наділений повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, а тому він не мав права затверджувати обвинувальний акт.
Відсутні дані про те , як матеріали провадження керівництвом прокуратури Одеської області передали за підслідністю у СВ Малиновського ВП в м.Одеса та призначили ( виникає питання чи призначали за відсутності інформації в реєстрі Розділ ІІ ) процесуальних керівників з прокурорів Одеської місцевої прокуратури № 2 по вказаному кримінальному провадженню.
У випадках, коли прокурор, який представляє державне обвинувачення у суді, не включений до групи прокурорів або замінений в порушення процедури, встановленої кримінальним процесуальним кодексом України є безперечною вимогою повернення обвинувального акту. Вказана позиція підтверджується ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29.07.2015 р. у справі №:359/4383/15-к.
Щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового слідства:
У п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Ця норма є імперативною, а тому не передбачає можливості внесення інших даних або даних з обмеженою інформацією.
Частиною 1 ст.37 КПК визначено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Верховний суд України зауважив, що рішення керівника відповідного органу прокуратури про визначення прокурора чи групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні є процесуальним і має бути винесено у формі постанови, яка свідчить про повноваження посадових осіб на досудовому слідстві.
Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення, що передбачено ч. 6 ст. 110 КПК і яка в подальшому несе індивідуальну відповідальність за її законність і яку( постанову ) можна у відповідності з нормами КПК України оскаржити в судовому порядку або вищестоящим прокурором.
В ст. 412 КПК України істотними порушеннями закону визнаються такі порушення діючого КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. При розгляді суд першої інстанції повинен вжити всіх необхідних заходів з метою недопущення порушень вимог КПК України під час судового провадження, повно всебічно та об`єктивно дослідити обставини кримінального правопорушення, розглянути кримінальне провадження у чіткій відповідності до вимог кримінального процесуального закону та постановити законне, обґрунтоване та мотивоване рішення. Висновок про порушення вимог чинного кримінального процесуального законодавства є обов`язковим для виконання , ігнорування яким буде перешкодою повному, всебічному і об`єктивному судовому розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення та можливості обвинуваченого підготуватись до захисту від такого обвинувачення. Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, вказані недоліки є істотними, які в подальшому можуть вплинути на прийняття судом рішення, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору з зобов`язанням його усунути виявлені недоліки.

Керуючись ст.291, п.3 ч.3 ст.314 , 331 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Повернути обвинувальний акт відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню № 0001113 внесеному в ЄРДР від 13.11.2018 року за ч.1ст.125 КК України прокурору Одеської місцевої пролкуратури № 2 Одеської області, в зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в Одеському апеляційносму суді протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя:ОСОБА_1