Справа № 168/823/20
Провадження № 1-кс/168/241/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року смт. Стара Вижівка
Старовижівський районний суд Волинської області, слідчий суддя ОСОБА_1 , секретар с/з ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого Старовижівського відділення поліції Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Устилуг, Володимир-Волинського району, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого 11 січня 2016 року вироком Старовижівського районного суду за ч. 2, ч. 3 ст. 185, із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі та звільненого умовно-достроково від відбування покарання на 1 рік 5 місяців 5 днів ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 26 березня 2019 року,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 16 листопада 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 152 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчим Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 подано клопотання, погоджене начальником Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 16 листопада 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 152 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що до Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області 16 листопада 2020 надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , про те, що 16 листопада 2020 року, близько 19год. 00хв., на подвір`ї біля місцевого магазину, розташованого в с.Текля, Старовижівського району Волинської області, її рідний брат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою останній перебуває у сімейних відносинах, шляхом застосування фізичної сили, без добровільної згоди ОСОБА_5 , вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням з використанням геніталій в тіло заявниці.

На підставі поданої ОСОБА_5 письмової заяви, відомості про дане кримінальне правопорушення, 16 листопада 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000220 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.11.2020, близько 19.00 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на подвір`ї біля місцевого магазину, розташованого в с. Текля, Старовижівського району, Волинської області, шляхом застосування фізичної сили, без добровільної згоди ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що ОСОБА_5 є його рідною сестрою та з якою він перебуває у сімейних відносинах, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням з використанням геніталій в тіло заявниці, а саме вступив з ОСОБА_5 в статеві зносини .

Так, 16.11.2020, близько 19.00 години, він, знаходячись в селі Текля, Старовижівського району, Волинської області, поблизу місцевого магазину, керуючись метою вступу у статеві зносини з рідною сестрою ОСОБА_5 , з якою перебував у сімейних відносинах, без добровільної згоди останньої, керуючись метою зґвалтування, оголив свої статеві органи і насильницьким способом оголив статеві органи останньої, знявши нижню частину її одягу (колготи, труси), висловлюючи при цьому в її адресу погрози застосування фізичного насильства, у вигляді побиття, спонукаючи таким чином ОСОБА_7 до вступу до статевого акту, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 статті 152 КК України.

17 листопада 2020 року ОСОБА_5 затриманий в порядку статті 208 КПК України.

18 листопада 2020 року ОСОБА_5 оголошену про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, що спонукатиме його, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки і матеріальний стан, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватись від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків та потерпілу, здійснити втечу, у тому числі за межі України та вчиняти нові кримінальні правопорушення.

По місцю свого перебування ОСОБА_5 характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, офіційно ніде не працює, схильний до вчинення крадіжок, притягувався до кримінальної відповідальності. Неадекватний, вступає в суперечки з старшими людьми.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 152 КК України, його характеристику, відсутність роботи, вчинення нового умисного тяжкого кримінального правопорушення під непогашеної судимості, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, слідчим зроблено висновок, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного обов`язків, тому слідчий звертається з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Заслухавши думку прокурора та слідчого, які просили задовольнити клопотання, оскільки ОСОБА_5 , раніше судимий, відбував реальну міру покарання, під час умовно-дострокового звільнення знову вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, думку підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , які запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів вважають надто суворим, дослідивши матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Згідно з вимогами статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 є працездатним чоловіком, засуджений вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 11 січня 2016 року вчиненні злочину, передбаченого ч.2 статті 185 КК України і ч.3 статті 185 КК України, на підставі статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 травня 2015 року й визначено остаточне покарання ОСОБА_5 строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі; відбував покарання в місцях позбавлення волі та 26 березня 2019 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання на 1 рік 5 місяців 5 днів, при цьому на шлях виправлення не став знову вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення, не працює, характеризується з негативної сторони, обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину.

Наявність підстави «існування ознак тяжкого злочину» у практиці Європейського суду з прав людини збігається з підставою «суворості передбаченого покарання». Ця підстава не може бути застосованою самостійно без інших підстав позбавлення особи свободи. Справа «Ілійков проти Болгарії», в якій Суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Сукупність установлених даних, зокрема вагомість доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину та дані про його особу, вчинення ним умисного тяжкого злочину під час непогашеної судимості, свідчить про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Суд враховує, що при розгляді клопотання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Марченко проти України»).

З врахуванням встановлених обставин справи, які свідчать про те, що ОСОБА_5 й надалі може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення та його небажання ставати на шлях виправлення, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, підозрюваний буде і надалі продовжувати свою протиправну діяльність та не забезпечить виконання завдання кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України, неможливість застосування будь-якого іншого запобіжного заходу, оскільки підозрюваний зареєстрований та фактично проживає у житловому будинку разом із свідками та потерпілою в рамках даного кримінального провадження, а тому слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень частини 5 статті 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

На глибоке переконання суду застосування більш мякого запобіжного заходу не забезпечить запобігання доведеним під час розгляду даного клопотання ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Отже клопотання слідчого слід задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки відповідно до пунктів 1, 2 частини 4 статті 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Згідно зі статтею 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 затримувався в порядку статті 208 КПК України в даному кримінальному провадженні 17 листопада 2020 року, а тому строк дії ухвали слід обраховувати з моменту його затримання.

Керуючись статтями 12, 152 КК України, статтями 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого Старовижівського відділення поліції Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 - задовільнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 січня 2021 року включно, без визначення розміру застави.
Строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання 17 листопада 2020 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1