233 Справа № 233/4017/20
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
22 вересня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
Справа підсудна Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області.
Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314КПК України - відсутні, тож слід призначити справу до судового розгляду.
Питання про склад осіб, які братимуть участь у справі з`ясовано.
Клопотання про виклик свідків, учасниками судового провадження заявлені не були.
Враховуючи думку сторін, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186КК України, відсутність заборон, зазначених у ч.4 ст.314-1КПК України, необхідно доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Прокурор ОСОБА_3 , надавши суду відповідне письмове клопотання, у підготовчому судовому засіданні просив продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, викладених в клопотанні, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177КПК України станом на теперішній час не перестали існувати, а запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повне та всебічне розслідування кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши заявлене прокурором клопотання, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст.315КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2020 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 жовтня 2020 року включно.
На поточний час судове слідство відносно ОСОБА_5 навіть не розпочате та завершити до закінчення строку тримання під вартою останнього, тобто до 17 жовтня 2020 року не можливо, у зв`язку із проведенням відповідних процесуальних дій судового слідства.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд вважає, що на час розгляду справи у підготовчому судовому засіданні, не зникли підстави вважати про існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може спробувати:
- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;
- вчинити інше кримінальне правопорушення;
Розглядаючи зазначене питання, судом враховується, що за вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення /зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тримання під вартою, згідно до ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186КК України, яке відповідно до вимог ст.12КК України відноситься до категорії тяжких злочинів з санкцією від 4 до 6 років позбавлення волі, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги п.5 ч.2 ст.183КПК України.

Крім того судом враховується наявність ризиків, передбачених ст.177КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки суворість покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років може бути визнане ОСОБА_5 більш небезпечним ніж втеча; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що мало місце через незначний проміжок часу після засудження за попереднім вироком, що свідчить про те що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку, коли така особа обвинувачується у вчиненні злочину: ризик того, що особа не з`явиться до суду; ризик того, що підозрюваний (обвинувачений), у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (справа «Пірузян проти Вірменії»).

Існуючи вищенаведені ризики, передбачені ст.177КПК України, які суд оцінює у сукупності, а не окремо, унеможливлюють зміну обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, який, як і раніше, так і на зараз, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Крім того, обґрунтовуючи доцільність продовження обвинуваченим ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, суд враховує, правову позицію Європейського суду з прав людини викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності вказаних ризиків не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено.

Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, тобто до 17 жовтня 2020 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого, не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у його скоєнні; дані про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, зазначені у ч.1 ст.177КПК України, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 на строк шістдесят днів.

Відповідно до ст.182 та ч.3 ст.183 КПК України, приймаючи до уваги, що відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, який встановити у розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 87880 грн., поклавши на ОСОБА_5 , певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

Також суд зазначає, що під час підготовчого судового засідання інших клопотань від учасників судового провадження не надходило.

Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000758 від 19 серпня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28 вересня 2020 року о 13 годині 30 хвилин в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, пр. Ломоносова, 157, корпус 2.
В судове засідання викликати прокурора, захисника, потерпілу, повідомити та доставити обвинуваченого.
Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 20 листопада 2020 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_5 тримати від вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Визначити розмір застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 87880 грн., яка підлягає внесенню на розрахунковий рахунок, і може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області.
У випадку сплати застави та звільнення ОСОБА_5 з-під варти, покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Костянтинівка Донецької області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою; уникати відвідування місць перетину пропускних та митних пунктів, в тому числі, на лінії розмежування з тимчасово окупованими території Донецької та Луганської областей, а також, території АР Крим; здати до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених на ОСОБА_5 у разі внесення застави, визначити до 20 листопада 2020 року.
Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних, покладених на нього обов`язків, а саме, що в цьому випадку застава буде звернена в доход держави, а відносно нього може бути знову застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В разі внесення застави іншою особою, роз`яснити заставодавцю те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186КК України і, що у випадку невиконання обвинуваченим зазначених обов`язків застава буде звернена в доход держави.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Доручити Костянтинівському МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, в строк до 28 вересня 2020 року, скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Одночасно повідомити, про час та місце розгляду справи у суді: уповноваженого представника органу з питань пробації та направити копію ухвали.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення, а особами які тримаються під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1