ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1250/20 Справа № 190/1102/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого професійно технічну освіту, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого оглядачем вагонів ВЧД-2 Придніпровської залізниці, проживаючого по АДРЕСА_1 , судимого:

- 23.04.2018р. Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.187КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з встановленням іспитового строку в 2 роки;

- 08.11.2018р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.04.2018р. та остаточно до відбуття покарання призначено 5 років позбавлення волі, зі звільненням від відбуття покарання згідно ст. ст.75, 76 КК України з встановленням іспитового строку в 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ П`ятихатського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області погодженого з прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному за ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_7 .
Застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю по 31.10.2020 року.
Згідно ст.194 КПК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки :
- цілодобово не залишати місце постійного проживання, тобто домоволодіння АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора;
- прибувати до слідчого та прокурора за першою вимогою.
Рішення суду обґрунтовано тим, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України слідчий суддя врахував наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також, оцінив сукупність обставин, а саме, наявність зареєстрованого місця проживання підозрюваного, постійного місця праці, наявність сім`ї та малолітньої дитини, прибуття останнього добровільно до органів поліції та суду. Суд прийшов до висновку, що достатнім стримуючим заходом неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 буде цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю. Такий вид запобіжного заходу є співмірним з існуючим ризиком та даними про особу обвинуваченого.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляції прокурор П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 на 60 днів з дати внесення апеляційної скарги.
Вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
На його думку, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки судом не враховані обставини, що підозрюваний ОСОБА_7 , хоча і зареєстрований за місцем проживання, однак не має власного житла, має постійне місце роботи, але воно пов`язане із залізницею, а це те місце де він вчинив кримінальне правопорушення та окрім того, працює він по змінам, а отже перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом не зможе ходити на роботу. Вважає, що зазначене свідчить про можливість підозрюваного, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, залишити місце свого мешкання та ухилятися від органів досудового розслідування та/або суду у будь-який час, остільки не зважаючи на застосований ухвалою слідчого судді запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, до ОСОБА_7 не було застосовано, у зв`язку з чим працівники поліції П`ятихатського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області не зможуть постійно контролювати точне місце знаходження підозрюваного.
Заслухавши сторони кримінального провадження, прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляції прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою дотримані в повному обсязі та, вирішуючи це питання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя належно дослідив обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий.
За матеріалами долученими до клопотання, 25 серпня 2020 року до ЄРДР за № 0000526 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
31 серпня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіжу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця події від 26 серпня 2020 року; протоколом допиту потерпілого від 27 серпня 2020 року; протоколом допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 28 серпня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29 серпня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 30 серпня 2020 року; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27 серпня 2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27 серпня 2020 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 28 серпня 2020 року, а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення ним інкримінованого злочину.
Перевіряючи доведеність заявлених в клопотанні прокурора ризиків, слідчий суддя врахував існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить те, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вчиненого в період іспитового строку визначеного вироками суду від 23.04.2018 року та 08.11.2018 року, згідно яких останній визнаний винним у вчинені аналогічних злочинів.
При цьому, під час розгляду клопотання, слідчий суддя також врахував сукупність інших обставин, а саме, наявність у підозрюваного ОСОБА_7 зареєстрованого місця проживання, постійного місця праці, наявність сім`ї та малолітньої дитини, прибуття останнього добровільно до органів поліції та суду та дійшов висновку, що достатнім стримуючим заходом неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 буде цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, оскільки такий вид запобіжного заходу є співмірним з існуючим ризиком та даними про особу підозрюваного.
На переконання колегії суддів, такий висновок в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
За наведених обставин, доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами доданими до клопотання.
Прокурором, ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційного суду не наведено досить переконливих обставин і доводів щодо недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту для запобігання визначеному судом ризику.
Таким чином, відмова в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і застосування до нього більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.
З врахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, положень кримінального процесуального закону, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни ухвали слідчого судді з мотивів наведених прокурором в апеляційній скарзі.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування чи зміни ухвали слідчого судді не встановлено. Запобіжний захід щодо підозрюваного обраний у відповідності з вимогами ст. ст. 181, 194, 196 КПК України, тому колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4