Справа № 464/3709/19
пр.№ 1-кп/464/187/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2021 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львові кримінальне провадження (внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000428 від 25.04.2019 р.) про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньо-спеціальною освітою, одруженого, особи з інвалідністю ІІІ групи, непрацюючого, судимості немає, -

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_7 24 квітня 2019 року близько 15.00 год., керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,та рухаючись ним у крайній правій смузі руху по вул.Стуса у м.Львові біля будинку № 22, в напрямку до просп. Червоної Калини у м.Львові, порушив вимоги п.п.1.5 розділу 1; п.п.2.3 «б» і «д» розділу 2; п.п.12.1, 12.9 «б» розділу 12; п.п.18.1 розділу 18 Правил дорожнього руху України, що виразилось у тому, що він, керуючи технічно-справним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись із перевищенням дозволеної на цій ділянці швидкості руху (30 км/год.), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому в цей момент переходила з права на ліво по ходу його руху пішохід неповнолітня ОСОБА_4 , не зменшив швидкість руху, не зупинився, щоб дати дорогу даному пішоходу, а продовжив рух вищевказаним автомобілем та скоїв наїзд на зазначеного пішохода, в результаті чого остання отримала відкриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку легкого ступеня тяжкості, крововилив в оболонки головного мозку, перелом кісток склепіння та основи черепу, садна потиличної ділянки, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 винуватим себе у вчиненні злочину визнав повністю, та ствердив, що 24.04.2019р., керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» по вул. Стуса у м. Львові, помітив потерпілу, яка розпочала переходити пішохідний перехід, почав гальмувати, але не зміг уникнути зіткнення. Фактичні обставини кримінального правопорушення, які встановлені досудовим розслідуванням визнає, ствердив, що у вчиненому розкаюється. Цивільний позов не визнав, оскільки його цивільно-правова відповідальність на час вчинення ДТП була застрахована, пропонував потерпілій та її матері звернутись до страховика за виплатою відшкодування, а також дав потерпілій на лікування 100 доларів, в більшому розмірі надати матеріальну допомогу немає змоги. Просить суворо не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, фактичні обставини кримінального правопорушення, які підтверджуються цими доказами не оспорювались в судовому засіданні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового процесу, тому судом визнано за недоцільне їх дослідження у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який є особою з інвалідністю ІІІ групи (строком до 01.04.2021р.), судимості немає, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні немає, формально характеризується за місцем проживання, а тому суд вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції частини статті за вчинений злочин у виді позбавлення волі, а зважаючи на грубе порушення вимог Правил дорожнього руху України, із позбавленням права керувати транспортними засобами.

При цьому, суд вважає, що така обставина як щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину не підтверджена жодними фактичними даними та носить формальний характер. Так, щире розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (правова позиція Верховного Суду у справі №759/7784/15-к від 22.03.2018). Натомість обвинуваченим під час розгляду справи лише визнано факт вчинення ним злочину, жодних фактичних дій, які б свідчили про його дійсне щире каяття ним не вчинено. Протягом як досудового розслідування, так і судового розгляду останній не вживав дієвих заходів до відшкодування реально завданої шкоди, не вибачився перед потерпілою, не висловлював щирого жалю щодо вчиненого ним діяння, а обмежився твердженням, що «дійсно допустив порушення», відтак, сам лише факт визнання ним вини не свідчить ані про його щире каяття, ані про його активне сприяння у розкритті злочину.
Підстави для застосування ст.75 КК України при зазначених обставинах суд вважає відсутніми, оскільки досягнення мети покарання (ст.50 КК України) - виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах реального відбуття покарання, яке судом призначається у мінімальному розмірі.

Оскільки цивільним позов обвинувачений не визнав, судом досліджені надані сторонами докази щодо розміру цивільного позову.

Аналізуючи надані суду докази щодо цивільного позову, суд приходить до висновку, що такий підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом, внаслідок спричинених тяжких тілесних ушкоджень потерпіла знаходилась на стаціонарному лікуванні та лікувалась амбулаторно, продовжує проходити періодичні обстеження, в зв`язку із чим понесла витрати на лікування, однак, зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого на час ДТП була застрахована третьою особою ПрАТ „УПСК, враховуючи, що матеріальна шкода не виходить за межі страхового ліміту, обов`язок відшкодування такої несе остання, однак, потерпілою жодних вимог до страховика не заявлено, як і не долучено платіжних документів по оплаті витрат, а тому в цій частині вимог слід відмовити.

Разом із тим, суд вважає, що в зв`язку отриманням тяжких тілесних ушкоджень (відкритої черепно-мозкової травми), потерпіла зазнала значного фізичного болю та душевних переживань, через необхідність стаціонарного, амбулаторного лікування, подальших періодичних обстежень та переживання через наслідки ушкоджень головного мозку та їх вплив на подальше життя було істотно порушено її звичний життєвий уклад. Відтак, враховуючи зазначені обставини, тривалість та значність затрат для відновлення звичного життєвого становища, а також вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування за завдану потерпілій моральну шкоду становить 50 000 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого як з особи винної у заподіянні шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. Відтак, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта в загальній сумі 5495,35 грн.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Початок строку покарання рахувати з часу звернення вироку до фактичного виконання.

Цивільний позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_4 відшкодування за моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь держави витрати на залучення експерта в сумі 5495,35 грн.

Речові докази: автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_7 , який знаходиться на зберіганні в останнього, - залишити обвинуваченому ОСОБА_7 ; DVD-R диск із записом камери відео-реєстратора, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурор. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча