УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
слідчого ОСОБА_3 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 липня 2018 року за № 0000644, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст.364 КК України, про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 лютого 2019 року за № 0000644, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст.364 КК України, звернувся до суду з клопотанням про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування стороні захисту, а саме ОСОБА_4 та її захисникам у кримінальному провадженні №0000644- 10 діб з моменту винесення відповідної ухвали.
Своє клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 09.07.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000644за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи службовою особою та перебуваючи на посаді завідувача секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки і оборони у період часу з 21 січня 2016 року по липень 2018 рік, умисно, в інтересах третіх осіб використала службове становище всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, таким чином вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України.
Крім того, ОСОБА_4 у період часу з 21 січня 2016 року по липень 2018 року, будучи службовою особою з присвоєним 3 рангом державного службовця та перебуваючи на посаді завідувача секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань національної безпеки і оборони, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів.
У органу досудового розслідування за обставин, викладених у клопотанні, та з посиланням на матеріали кримінального провадження є підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.
17 липня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудове розслідування слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві в рамках кримінального провадження №0000644 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст 366, ч. 2 ст. 364 КК України завершено.
21.08.2019 року процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні, а саме прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , враховуючи, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження зібрано достатньо доказів для передання обвинувального акту до суду, відповідно до вимог ст.ст. 290, 291, 293 КПК України надано доручення слідчому на повідомлення сторонам кримінального провадження про завершення досудового розслідування та на відкриття матеріалів кримінального провадження в повному обсязі.
Внаслідок цього, в порядку ст. 290 КПК України, 21.08.2019 року о 18:35 год. в приміщенні ГУНП у місті Києві за адресою м. Київ, вул. Володимирська, 15 з використанням технічних засобів аудіо та відео фіксації, підозрюваній ОСОБА_4 було повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження в повному обсязі (підозрюваній пред`явлено 10 томів матеріалів кримінального провадження). Проте, остання вибігла з приміщення ГУНП у місті Києві, при цьому відмовилась від отримання «Повідомлення про завершення досудового розслідування та відкритгя матеріалів сторонам кримінального провадження» та підпису у протоколі про надання доступу до матеріалів кримінального провадження.
У зв`язку з вищезазначеним, 21.08.2019 року було здійснено надсилання поштою на адресу місця проживання та реєстрації підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на адресу АДРЕСА_1 , а також на адресу адвоката ОСОБА_8 , а саме на адресу АДРЕСА_2 «Повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів сторонами кримінального провадження» на 1 аркуші.
Також, 21.08.2019 року о 19:29 год. через месенджер «WhatsApp» було здійснено надсилання фотознімку «Повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів сторонами кримінального провадження» на 1 аркуші на абонентський номер, яким користується підозрювана ОСОБА_4 , а саме НОМЕР_1 . Вказане повідомлення було прочитано о 19:35 год.
В подальшому о 21.08.2019 року о 20:12 год. через месенджер «WhatsApp» було здійснено надсилання смс-повідомлення з текстом, що містився у «Повідомленні про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів сторонами кримінального провадження» на 1 аркуші. Вказане повідомлення було прочитано о 20:13 год. 21.08.2019 року.
При цьому, відповідно до ст. 290 КПК України захиснику ОСОБА_4 , а саме адвокату ОСОБА_8 , 22.08.2019 року було повідомлено про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження, а також надано доступ до матеріалів кримінального провадження у 10 томах в повному обсязі.
Підозрюваній та її захиснику забезпечено належні умови для реалізації права на доступ до матеріалів, можливість скопіювати чи відобразити іншим чином будь-які речові докази та документи розслідування, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
При цьому, керуючись ч. 3 ст. 111, ч. 1 ст. 135 КПК України, 22.08.2019 року о 09:43 год., з метою нагадування підозрюваній ОСОБА_4 про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, на абонентський номер, яким користується ОСОБА_4 , а саме НОМЕР_1 , було здійснено телефонний виклик. Проте, підозрювана ОСОБА_4 не відповіла на телефонний виклик.
Крім того, 22.08.2019 було надіслано поштою на адресу місця проживання та реєстрації підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на адресу АДРЕСА_1 , лист, в якому було нагадано підозрюваній, що відповідно до вимог статей 283, 290 КПК України вона має право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження. При цьому, її повідомлено, що для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, їй необхідно з`являтися у робочі дні з 09:00 год. до 18:00 год. до слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві за адресою м. Київ, вул. Володимирська, 15, де звернутися до Центру забезпечення №1 (пропускний пункт) та зателефонувати слідчому у кримінальному провадженні.
Проте, підозрювана ОСОБА_4 для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до слідчого управління ГУНП у місті Києві не зверталась.
Зважаючи на вищевикладене, 27.08.2019 були надіслані поштою на адресу місця проживання та реєстрації підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на адресу АДРЕСА_1 , листи-нагадування про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а також повістки про виклик до слідчого на 02.09.2019, 03.09.2019, 04.09.2019, 05.09.2019, 06.09.2019.
Крім того, 28.08.2019 року о 13:20 год. та 13:23 год. з метою нагадування підозрюваній ОСОБА_4 про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, на абонентський номер, яким користується ОСОБА_4 , а саме НОМЕР_1 , було здійснено телефонний виклик. Проте, підозрювана ОСОБА_4 не відповіла на телефонний виклик.
В подальшому, 11.09.2019 року було здійснено виїзд за адресою місця проживання підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на адресу АДРЕСА_1 , де особисто підозрюваній було нагадано про те, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000644 від 09.07.2018 завершено та безпосередньо вручено повістки про виклик до кабінету №503 СУ ГУНП у місті Києві за адресою м. Київ, вул. Володимирська, 15 на 09:00 год. 16.09.2019, 17.09.2019 та 18.09.2019. Проте, ОСОБА_4 відмовилась від підпису в розписці про отримання вказаних повісток. Під час проведення вручення повісток про виклик ОСОБА_4 здійснювався відеозапис.
17.02.2020 було здійснено виїзд за адресою місця проживання підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на адресу АДРЕСА_1 , двері квартири ніхто не відчинив у зв`язку з чим повістки про виклик до кабінету №503 СУ ГУНП у місті Києві за адресою м. Київ, вул. Володимирська, 15 на 21.02.2020, 24.02.2020, 27.02.2020, 28.02.2020, 29.02.2020 були залишені у поштовій скриньці.
Зважаючи на вищевикладене, 17.02.2020 були надіслані поштою на адресу місця проживання та реєстрації підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на адресу АДРЕСА_1 , листи-нагадування про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а також повістки про виклик до слідчого на 21.02.2020, 24.02.2020, 27.02.2020, 28.02.2020, 29.02.2020. Проте підозрювана на вказаний у повістках час не з`явилась, про поважні причини неявки не повідомила.
В подальшому, 26.05.2020 року було надіслано поштою на адресу місця проживання та реєстрації підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на адресу АДРЕСА_1 , лист-нагадування про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
30.05.2020 року були надіслані поштою на адресу місця проживання та реєстрації підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на адресу АДРЕСА_1 , лист-нагадування про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а також повістки про виклик до слідчого на 01.06.2020, 02.06.2020, 03.06.2020. Проте підозрювана на вказаний у повістках час не з`явилась, про поважні причини неявки не повідомила.
Крім того, 01.06.2020 року було надіслано поштою на адресу місця проживання та реєстрації підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на адресу АДРЕСА_1 , лист-нагадування про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
При цьому, 05.06.2020 року були надіслані поштою на адресу місця проживання та реєстрації підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на адресу АДРЕСА_1 повістки про виклик до слідчого на 11.06.2020, 12.06.2020, 15.06.2020. Проте підозрювана на вказаний у повістках час не з`явилась, про поважні причини неявки не повідомила.
Відповідно до ст. 290 КПК України захиснику ОСОБА_4 , а саме адвокату ОСОБА_9 , 21.02.2020 року було повідомлено про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження. Крім того, було з`ясовано, що було припинено дію Доручення для надання безоплатної вторинної допомоги, відповідно до якого ОСОБА_9 здійснював захист підозрюваної ОСОБА_4 .. Припинення дії Доручення було ініційоване захисником ОСОБА_9 , у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_4 . І відмовлялась із ним зустрічатись та розмовляти.
В період часу з 21.08.2019 року, а саме з моменту повідомлення підозрюваній ОСОБА_4 про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження, по теперішній час, остання, з метою ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, до слідчого не зверталась, хоча була належним чином повідомлена про таку можливість.
Слідчий вказує на те, що в своїй сукупності дані свідчать про явне зволікання зі сторони підозрюваної ОСОБА_4 при ознайомленні з матеріалами провадження, до яких надано повний доступ, чим порушуються вимоги ст. 28 КПК України щодо виконання процесуальних дій у розумні строки. На підставі зазначеного слідчий звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням.
Слідчий в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні його доводам викладеним у клопотанні, просить клопотання задовольнити.
Підозрювана та її захисник щодо вимог клопотання заперечили, просили відмовити у задоволенні клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого, підозрюваної та її захисника, дослідивши клопотання та дослідивши його матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.
Таким чином, законодавець чітко визначив роль слідчого судді у системі кримінального судочинства: забезпечити, аби правоохоронні органи під час здійснення наданих їм повноважень не порушували права, свободи і інтереси особи.
Кримінальне процесуальне законодавство за своєю суттю складає корпус положень, які обмежують свободу дій держави при розслідуванні злочинів. Сенс кримінального процесуального законодавства у демократичній країні полягає в тому, щоб збалансувати цей легітимний інтерес у розслідуванні злочинів з іншими - не менш важливими - цінностями і інтересами суспільства: захистом від надмірного втручання держави в приватну сферу, захистом від свавілля, цінністю особистої свободи, запобіганню приниженню гідності, цінністю сімейних зв`язків, свободою підприємницької діяльності тощо.
Саме на судову систему покладено обов`язок забезпечення дотримання визначеного законом балансу між потребами розслідування і іншими суспільними цінностями.
Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Згідно із ч.10 ст.290 КПК України сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. У разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.
Як випливає з клопотання про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, сторона кримінального провадження наполягає на тому, що допущено зволікання та затягування при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, чим порушуються вимоги ст. 28 КПК України, щодо виконання процесуальних дій у розумні строки.
Слідчий суддя зазначає, що учасник провадження зобов`язаний під час кримінального провадження добросовісно користуватись своїми процесуальними правами. Зволікання з ознайомленням з матеріалами провадження, що були відкриті і надані для ознайомлення іншій стороні, визнається КПК України формою зловживання учасником провадження своїми процесуальними правами. Наслідком такої бездіяльності учасника провадження є можливість застосування слідчим суддею щодо нього заходу кримінально-процесуальної відповідальності у виді встановлення обмеження строку для реалізації процесуального права на ознайомлення з матеріалами провадження. Як форма відповідальності за заборонені законом дії, обмеження в часі для ознайомлення може носити лише індивідуальний характер і стосуватись лише того учасника, який свідомо, без поважної причини і протягом певного часу ухиляється від реалізації процесуального права на ознайомлення з матеріалами, чим порушує припис ч. 10 ст.290 КПК України і призводить до необґрунтованого затримки у здійсненні кримінального провадження. Обмеження в часі для ознайомлення учасника провадження у зв`язку з діями інших учасників законом не допускається. Так, ч.4 ст.20 КПК України встановлюється, що участь у кримінальному провадженні захисника підозрюваного, обвинуваченого, представника потерпілого, представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, не звужує процесуальних прав підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт.
Вирішення питання про умисність зволікання із ознайомленням з матеріалами досудового розслідування, що проявляється в ухиленні від таких дій з боку захисника, вимагає від слідчого судді оцінки обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них.
У п. 68 рішенні у справі Корнєв і Карпенко проти України від 21 жовтня 2010 р. Європейський Суд з прав людини вказав: «Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення - для цілей підготовки свого захисту - з результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі (див. ухвалу у справі "C.G.P. проти Нідерландів" (C.G.P. v. the Netherlands), N 29835/96, від 15 січня 1997 року, і рішення у справі "Фуше проти Франції" (Foucher v. France) від 18 березня 1997 року, Reports 1997-II, пп. 26-38). Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи».
Так, слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 09.07.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000644за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.
В рамках даного кримінального провадження, 17 липня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України (т.1, а.с. 13-28).
У своєму клопотанні слідчий зазначив, що досудове розслідування слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві в рамках кримінального провадження №0000644 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст 366, ч. 2 ст. 364 КК України завершено.
На підтвердження зазначеного в матеріалах клопотання міститься доручення від 21.08.2019 року, з якого вбачається, що прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 надано доручення старшому слідчому СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 на повідомлення сторонам кримінального провадження про завершення досудового розслідування та на відкриття матеріалів кримінального провадження в повному обсязі. Доручення мотивоване тим, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження зібрано достатньо доказів відносно ОСОБА_4 для передання обвинувального акту до суду, в порядку ст.ст. 291,293 КПК України та те, що відповідно до ст. 290 КК України, сторонам кримінального провадження необхідно надати доступ до всіх матеріалів кримінального розслідування, які є в розпорядженні СУ ГУНП у м. Києві відповідно до вимог ст.ст. 290, 291, 293 КПК України (т.1, а.с.29).
Відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 21 серпня 2019 року вбачається, що матеріали кримінального провадження перебувають у приміщенні ГУНП у місті Києві за адресою: м. Київ, вул. Володимирська,15. Матеріали досудового розслідування складаються з 10 томів: Том 1 на 250 арк; Том 2 на 250 арк; Том 3 на 249 арк; Том 4 на 255 арк; Том 5 на 259 арк; Том 6 на 250 арк; Том 7 на 248 арк; Том 8 на 264 арк; Том 9 на 249 арк; Том 10 на 268 арк. (т.1, а.с.30).
Вирішуючи питання про встановлення строку учаснику кримінального провадження для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, слідчий суддя виходить з наступного.
Згідно зі статтею 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Відповідно до статті 135 глави 11 розділу ІІ КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Як вбачається із змісту та матеріалів клопотання стороною кримінального провадження використовувалися декілька різних засобів здійснення вказаного повідомлення.
Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні унормовано положеннями ст. 135 КПК України, відповідно до якої, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.
При цьому нормами ст. 136 КПК України встановлено вимогу щодо наявності підтвердження отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом. Згідно з приписами статті 136 КПК України підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Відповідно до ч. 2 вказаної статті унормовано положення про те, що якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.
Як вбачається з матеріалів клопотання, стороною обвинувачення на підтвердження направлення повідомлень про завершення досудового розслідування направлено ряд рекомендованих повідомлень з описом вкладення, підозрюваній ОСОБА_4 за № 871 (т.1, а.с. 39), №913 (т.1, а.с.41).
Однак в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про вручення вказаних повідомлень підозрюваній. При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що приписами КПК України вимагається не лише направлення повістки, але й її вручення.
Надані слідчим квитанції про надіслання рекомендованих листів за відсутності відомостей про отримання такого повідомлення адресатом не можуть вважатися доказами повідомлення. Тобто сам факт направлення повідомлення поштою не є доказом вручення. Така позиція була висловлена Апеляційним судом Миколаївської області в ухвалі №489/4210/18 від 14.09.2018 та інші. Крім цього, питання належного повідомлення особи у кримінальному провадженні (відсутність належних доказів виклику особи з відповідними відмітками) було предметом оцінки у рішенні Вищої ради правосуддя від 07 лютого 2019 року № 375/0/15-19 «Про зміну рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 18 травня 2018 року № 1421/1дп/15-18 «Про притягнення судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_26 до дисциплінарної відповідальності».
Одночасно з цим матеріали клопотання також містять підтвердження направлення повідомлень про завершення досудового розслідування підозрюваній ОСОБА_4 за № 770 (т.1, а.с.42), №761 (т.1, а.с.43), №796 (т.1, а.с.44), №800 (т.1, а.с.45), №753 (т.1., а.с.46) з яких вбачається наявність розпису підозрюваної про отримання повістки на поштовому повідомленні.
А відтак, керуючись положеннями ст. 136 КПК України суд вбачає факт належного повідомлення підозрюваної про завершення досудового розслідування.
Крім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що вказані повідомлення підозрюваній було направлено на адресу, яка зазначена у повідомленні про підозру: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.13) .
Щодо надсилання смс-повідомлень через месенджер «WhatsApp» «Повідомлення про закінчення досудового розслідування та відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів» (т.1, а.с. 48-52), то слідчий суддя звертає увагу на те, що це не може вважатися належним повідомленням, оскільки, відсутня інформація про те, що особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, про вказаний спосіб повідомлення, та ненаданням підтвердження від особи про отримання відповідного листа.
Щодо посилання сторони кримінального провадження на те, що 22.08.2019, 28.08.2019 року були здійснені телефонні виклики на номер засобу зв`язку, яким користується підозрювана ОСОБА_4 , то слідчий суддя також звертає увагу на те, що самі лише дзвінки, та складений за їх результатом рапорт не вказує на належне повідомлення.
Судом було досліджено відеозапис з якого вбачається, що 21.08.2019 року о 18:35 год. в приміщенні ГУНП у місті Києві за адресою м. Київ, вул. Володимирська, 15 з використанням технічних засобів аудіо та відео фіксації, підозрюваній ОСОБА_4 було повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження в повному обсязі (підозрюваній пред`явлено 10 томів матеріалів кримінального провадження). Проте, остання, вибігла з приміщення ГУНП у місті Києві, а також відмовилась від отримання «Повідомлення про завершення досудового розслідування та розкриття матеріалів сторонам кримінального провадження» та підпису у протоколі про надання доступу до матеріалів кримінального провадження.
Підозрювана надала пояснення, що на той момент вона була без свого захисника, а тому відмовилась від отримання «Повідомлення». Також пояснила слідчому судді, що боїться знаходитися в приміщенні слідчого відділу, тому що відносно останньої там чинили моральний тиск, а саме закривали в кімнаті на 4 години.
Під час судового засідання, яке відбулося 23 жовтня 2020 року, на запитання слідчого судді, підозрювана ОСОБА_4 повідомила, що в період з 17 серпня 2020 року не ознайомлювалася з матеріалами досудового слідства у зв`язку з побоюванням знаходитися в кабінеті слідчого в приміщенні ГУНП у місті Києві.
Щодо вказаного відеозапису, то слідчий суддя звертає увагу на те, що дійсно приписами ст. 136 КПК України встановлено вимогу щодо наявності підтвердження отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом. Так, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. З даного відеозапису вбачається факт відмови підозрюваної ОСОБА_4 у отриманні «Повідомлення про завершення досудового розслідування та розкриття матеріалів сторонам кримінального провадження».
Відповідно до вимог ст. 290 КПК України після завершення досудового розслідування прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати, зокрема, стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, з забезпеченням права робити копії або відображення матеріалів.
Право на ознайомлення з усіма матеріалами досудового розслідування гарантує реалізацію конституційного права підозрюваного на отримання інформації, зокрема, щодо суті пред`явленого обвинувачення та стану розгляду справи, а також забезпечує підозрюваному чи його захиснику можливість підготувати захист від пред`явленого обвинувачення.
Отже, право на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування та право на отримання інформації про закінчення розслідування у кримінальному провадженні є складовими конституційного права на захист.
Однак, здійснені стороною обвинувачення заходи щодо забезпечення виконання вимог ст. 290 КПК України ігноруються стороною захисту, що свідчить про умисне зволікання при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.
Водночас, ознайомлення підозрюваного чи його захисника з матеріалами досудового розслідування є елементом кримінального судочинства і його порядок відповідно до п.14 ч.1 ст. 92 Конституції України визначається законами України, а також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відтак, право на таке ознайомлення не є абсолютним, про що також зазначив Конституційний Суд України у рішенні по справі № 1-4/2012 про ознайомлення обвинуваченого і захисника з матеріалами кримінальної справи. Ознайомлення обвинуваченого чи його захисника з матеріалами справи в межах розумних строків відповідає завданням кримінального судочинства, визначеним у ст. 2 КПК України, що з одного боку забезпечує реалізацію прав і свобод людини і громадянина, а з іншого - вимагає від особи відповідальної поведінки, зумовленої законними потребами, інтересами інших осіб (зокрема, потерпілого) та суспільства в цілому.
Згідно зі ст. 290 КПК України, у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.
Конституційний Суд України вважав, що положення КПК України щодо визначення сторонам строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження узгоджуються з практикою Європейського Суду з прав людини та з підпунктом «b» пункту 3 статті 6 Конвенції, відповідно до якого кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право мати час і можливості для підготовки свого захисту.
Так, Європейський Суд неодноразово зазначав, що право на захист не є абсолютним, а за змістом статті 6 Конвенції прийнятними є лише вкрай необхідні заходи, які обмежують право на захист (рішення від 23.04.1997 р. у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів», від 25.09.2008 р. у справі «Полуфакін і Чернишов проти Росії»). Як зауважив Європейський Суд, підпункт «b» пункту 3 статті 6 Конвенції гарантує обвинуваченому мати час і можливості, необхідні для підготовки свого «захисту», а це означає, що така підготовка охоплює все, що є «необхідним» для підготовки розгляду справи судом. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення - для цілей підготовки свого захисту - з результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі. Однак питання адекватності часу і можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (рішення від 21.10.2010 р. у справі «Корнєв і Карпенко проти України»). Так, у рішенні від 18.02.2010 р. у справі «Гаважук проти України» Європейський Суд визнав, що можливість обвинуваченого ознайомитися з матеріалами справи протягом п`яти днів є достатнім часом у цій справі в розумінні підпункту «b» пункту 3 статті 6 Конвенції.
Діючий КПК України не містить поняття «затягування процесу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження», зазначений інститут кримінального судочинства є оціночною категорією і в кожному разі, з огляду на вищезазначену практику Європейського Суду з прав людини, вирішується судом в залежності від конкретних обставин справи.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.
Критерієм для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Разом з тим, ч.5 ст. 28 КПК України визначено, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Як вбачається із представлених слідчому судді матеріалів, стороною обвинувачення вжито належних, достатніх та таких, що передбачені законом заходів для інформування підозрюваного про завершення досудового розслідування та надання матеріалів провадження для ознайомлення.
Слідчий суддя враховує, що доступ до матеріалів досудового розслідування надано стороні захисту з 21.08.2019 року, тобто більше одного року назад. А також те, що під час розгляду даного клопотання стороною захисту не вживалось жодних заходів щодо ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Ознайомитись із матеріалами досудового розслідування у даному кримінальному провадженні протягом цього часу є цілком можливим.
Відтак, з врахуванням зазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що сторона захисту, зволікає з ознайомленням з матеріалами кримінального провадження.
Вказана обставина є перешкодою, щоб кримінальне провадження, в силу ч. 5 ст. 28 КПК України, в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або було закрите.
Озвучені стороною захисту доводи щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.
З огляду на вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для встановлення стороні захисту обмежень строку в ознайомленні з матеріалами досудового розслідування.
Визначаючи строк такого обмеження, слідчий суддя враховує складність провадження, обсяг матеріалів, з якими підозрювана не ознайомлена, а тому строк обмеження тривалістю десять днів, про який просить слідчий у клопотанні, за переконанням слідчого судді буде недостатньо для завершення ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а тому такий необхідно визначити тривалістю 20 календарних днів (фактично 14 робочих днів).
На погляд слідчого судді даного строку є цілком достатньо для ознайомлення з матеріалами провадження, а таке обмеження очевидно не порушуватиме право на захист.
Керуючись ст.ст. 28, 290, 309, 372, 376, 392, 532 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 62, 63, 92 Конституції України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 липня 2018 року за № 0000644, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст.364 КК України, про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування задовольнити частково.
Встановити строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування стороні захисту, а саме підозрюваній ОСОБА_4 та її захисникам у кримінальному провадженні № 0000644 тривалістю 14 (чотирнадцять) робочих днів з моменту постановлення ухвали, а саме до 12 листопада 2020 року включно.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 24 жовтня 2020 року о 18 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя: