Справа № 132/3202/20
Провадження №1-кп/132/310/20
Вирок
Іменем України
23.11.2020 м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області
в складі головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 , .
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калинівці кримінальне провадження, внесене 18.07.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000590 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гамаліївка Шосткинського району Сумської області, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, офіційно непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу виконувача обов`язки Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 №1126-VІІ на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
19.10.2018 громадянин ОСОБА_4 призваний до лав Збройних Сил України та уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.10.2018 № 248, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія гранатометного відділення взводу бойового забезпечення 2 розвідувальної роти, ВОС НОМЕР_2 А військової частини НОМЕР_1 , який прибув зі ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Згідно з вимогами п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 , під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ст.ст. 200, 363 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказом командира військової частини НОМЕР_1 встановлено розпорядок дня військової частини, в якому визначено, що о 09 год 00 хв у офіцерського, рядового і сержантського складу контрактної служби починається ранковий огляд та о 18 год 00 хв. завершується робочий день.
У порушення вищевказаних вимог, солдат ОСОБА_4 вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрілець санітар 1-го відділення 1-го розвідувального взводу 2-ої розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою : АДРЕСА_2 , у військовому званні «солдат», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, 10.06.2019 о 09 год 00 хв., діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився в розташування військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та був відсутній на службі до 29.11.2019, тобто до дня звільнення з військової служби через службову невідповідність, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину, за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Надав показання, які співвідносяться з обставинами вчинення кримінального правопорушення щодо дати, часу, місця, способу вчинення злочину. Пояснив що неприбуття на службу було зумовлено сімейними обставинами, а весь час до 29.11.2019 він проводив за місцем свого проживання на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаюється та просить його суворо не карати.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та вважав можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, дослідивши визначений судом обсяг доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доказана і його дії правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При вирішенні питання щодо обрання покарання ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений повно та послідовно повідомив обставини вчиненого ним діяння. До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить і факт того, що ОСОБА_4 брав участь у проведенні антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, що підтверджено копією військового квитка серії НОМЕР_3 від 07.08.2015.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем колишньої служби та проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за наявності декількох пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у виді щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, участі у проведенні антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, призначивши обвинуваченому покарання у виді штрафу, яке є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Цивільний позов не заявлявся, речові докази, судові витрати по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 368, 370-374КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 (п`ять тисяч сто) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_1