Номер провадження: 11-кп/813/2167/20
Номер справи місцевого суду: 509/2555/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0002459, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2018 року
установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2020 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07.11.2020 року, ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0002459, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2018 року.

Рішення суду мотивоване тим, що продовжують існували ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
На дану ухвалу захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби за місцем його реєстрації та проживання.

В мотивування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що:

- оскаржувана ухвала винесена незаконним складом суду, оскільки розгляд даного кримінального провадження здійснюються судом присяжних;

- ризики, на які посилається сторона обвинувачення та суд в оскаржуваному рішенні, відсутні, обвинувачення є необґрунтованим;

- судом, в порушення вимог ст.194 КПК України, за відсутності будь-яких доказів існування обґрунтованої підозри та ризиків, без з`ясування та перевірки можливості обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, продовжив ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

- суд не врахував докази сторони захисту, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні матір похилого віку та дружину, позитивно характеризується, а можливість тримання під вартою за віком та станом здоров`я не є підставою для продовження ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу.

Прокурор у судове засідання не з`явся, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, засобами електронного зв`язку надіслав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку захисника обвинуваченого, який наполягав на розгляді справи за відсутності прокурора, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності прокурора.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Колегією суддів встановлено, що заявлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, не зменшились.
Не погоджуючись із доводами захисників про те, що прокурором стосовно ОСОБА_7 недоведена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які стали підставою для продовження застосування обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.
У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність прокурором продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику того, що обвинувачений, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може здійснити спроби переховування від суду, який обумовлений тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі.
Крім того, з урахуванням обставин вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , а також того, що йому відомі особи потерпілих та свідків, які проживають в населеному пункті, у якому проживає обвинувачений, апеляційний суд вважає, що існує ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час допитаний на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом обвинуваченого можуть змінити показання під час судового розгляду.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності доказів вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину, з огляду на таке.
Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року (далі - Рішення) зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене ч. 2 ст. 392 КПК України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.
Разом з тим, на час розгляду апеляційної скарги на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2020 року, на виконання Рішення будь-яких змін до КПК України, які б визначали процедуру розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції щодо застосування запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження по суті, не внесені.
Окрім того, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Виходячи з положень п.24 ч.1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копію журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.
Враховуючи наведене, на даному етапі судового розгляду у апеляційного суду відсутні повноваження давати оцінку доказам причетності особи до скоєння інкримінованого їй кримінального правопорушення, адже відповідно до ст.368 КПК України таке питання вирішуються судом при ухваленні вироку.
Доводи адвоката ОСОБА_6 стосовно того, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні матір похилого віку та дружину, позитивно характеризується, апеляційний суд не може вважати такими, які вказують на можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки зазначені доводи, з урахуванням усіх в сукупності даних про особу обвинуваченого та існуючих ризиків, не можуть беззаперечно свідчити про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та були враховані судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, що підтверджується її змістом.

Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що вирішуючи питання про продовження ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з можливості його тримання під вартою за віком та станом здоров`я, оскільки таке питання було вирішено судом з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченому, судом не було встановлено.
Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала винесена незаконним складом суду, оскільки розгляд даного кримінального провадження здійснюються судом присяжних. Так, частиною 3 статті 383 КПК України передбачено, що усі питання, пов`язані з судовим розглядом, крім питання, передбаченого частиною третьою статті 331 цього Кодексу, судді і присяжні вирішують спільно. В даному випадку питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, яке передбачено ч.3 ст.331 КПК України, розглянув суддя-доповідач, який входить до складу колегії суддів (а.п.9), тобто оскаржувана ухвала винесена законним складом суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що предметом розгляду суду було процесуальне питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, а не розгляд кримінального провадження по суті, а тому розгляд цього питання одноособово суддею не порушило право обвинуваченого на справедливий суд, з урахуванням положень ч.3 ст.383 КПК України.
Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що районний суд об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, як то передбачено ст.28 КПК України.
Керуючись ст.176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України - залишити без змін.
Рекомендувати суду першої інстанції вжити заходів щодо розгляду зазначеного кримінального провадження у розумні строки.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4