Справа № 444/3378/20
Провадження № 1-кс/444/875/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

cлідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю представника скаржника

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача сектору дізнання Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 21.11.2020 р.
ВСТАНОВИВ :
16.12.2020 року до слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача сектору дізнання Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 21.11.2020 р., яку просить скасувати та зобов"язати дізнавача продовжити досудове розслідування.
В обгрунтування своїх вимог покликається на наступне.
05.09.2020 року ОСОБА_4 прибула за місцезнаходженням свого майна, а
саме, житлового будинку, що розташований по
АДРЕСА_1 та виявила, що на території
будинковолодіння без її відома перебували сторонні люди, а саме:
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та виносили з будинку меблі та виконували якісь роботи. Вона вимагала негайно припинити зазначені дії, які
проводилися без її відома та покинути територію будинковолодіння, однак зазначені особи відмовилися, у звязку із чим викликала поліцію. 07.09.2020 р. ОСОБА_4 звернулася до Жовківського ВП із заявою про вчинення злочину за фактом незаконного проникнення у її житло.
04.12.2020 року ОСОБА_4 поштою отримала постанову про закриття кримінального провадження від 21.11.2020 року.
Ознайомившись із постановою вважає, що дізнання проведено однобічно. Дізнавач на власний розсуд залишила поза увагою обставини, з`ясовані в ході допитів, а записи з нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджується присутність сторонніх осіб в житлі потерпілої, взагалі не приєднано до матеріалів справи і залишаються не дослідженими. Також, дізнавач не надала належну оцінку обставинам, які грають вирішальну роль в питанні кваліфікації кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи та діями, що порушили недоторканість житла громадянки ОСОБА_4 .
Також зазначає, що дізнавач не допитала всіх осіб, яким відомі, або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, або які б мали значення проведення дізнання, зокрема ОСОБА_6 , та працівників поліції які прибули на виклик.
Вважає, що дізнавач не провівши повного та всебічного досудового розслідування, не допитавши всіх осіб, яким відомі обставини справи, не дослідивши відеоматеріали, зробила хибний висновок про відсутність об`єктивної сторони складу злочину, тобто незаконного проникнення до житла чи іншого володіння, незаконного проведення у них огляду чи обшуку, або незаконного виселення, а також інших дій, що порушили недоторканість житла, а тому просить скаргу задоволити.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав повністю, просив таку задоволити.

Дізнавач в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак направив на адресу суду матеріали кримінального провадження № 0000095. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 306 КПК УКкраїни, його неявка не перешкоджає розгляду скарги, а тому слідчий суддя вважає за можливе скаргу розглянути у його відсутності.

Слідчий суддя заслухавши доводи скаржника, оглянувши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000095 вважає, що дана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 п. 3 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Відповідно до ст. 11 КПК України, під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Зі змісту ст. 307 КПК України, вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Так, із досліджених матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження № 0000095, вбачається, що 09.10.2020 р. в Жовківське ВП надійшла ухвала Жовківського районного суду від 06.10.2020 р. про факт незаконного проникнення у житло ОСОБА_4 , а саме в житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1
Відомості про даний факт 09.10.2020 внесені до ЄРДР під № 0000095 за ч. 1 ст.162 КК України.
З заяви ОСОБА_4 вбачається, що вона є власником вказаного вище житлового будинку з господарськими будівлями, що стверджується договором дарування.
Так 05.09.2020 вона прибула за місцезнаходженням свого майна та виявила сторонніх людей, які перебували на території будинковолодіння без її відома. Зазначені особи виносили з будинку меблі та проводили ремонтні роботи в одній з кімнат будинку. Цими особами були ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 повідомив, що у вказаному господарстві є зареєстровані та фактично там і проживаєють його батько ОСОБА_10 , бабуся ОСОБА_11 , а також за цією адресою зареєстрована заявниця ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою його батька, однак фактично вона проживає у м. Львів на протязі багатьох років. У 2007 році бабуся на підставі договору дарування оформила будинок на ОСОБА_4 . Будинок знаходиться в аварійному стані і він 05.09.2020 разом із мамою ОСОБА_12 та її знайомою ОСОБА_13 приїхали у АДРЕСА_1 з метою замінити батькові та бабусі ліжка на нові та зробити косметичний ремонт, щоб в житлі можна було проживати. Таким чином в будинковолодіння зайшли з дозволу осіб які там фактично проживають та зареєстровані.
Допитані в статусі свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_10 покази надані ОСОБА_15 підтримали повністю.
Допитана в статусі свідка ОСОБА_4 повідомила, що вона зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2 разом із своєю сім`єю. У АДРЕСА_1 зареєстровані та фактично проживають її брат ОСОБА_10 з мамомю ОСОБА_16 . Будинок належить їй згідно договору дарування. В будинку відсутні комунікацій. Вона в село приїжджає по потребі. Так, 05.09.2020 р. приїхавши в с. Гряда та зайшовши на подвір`я побачила ОСОБА_12 , яка є дружиною брата, їх сина ОСОБА_17 та ОСОБА_13 які виносили меблі з будинку та здійснювали побілку в середині будинку. На її вимогу припинити це робити вони не реагували. Також ОСОБА_18 повідомила, що старі меблі з будинку на даний час знаходяться в сараї, а відповідно нові меблі Шевчуками занесено у будинок. Також ОСОБА_18 повідомила, що так як вона проживає у м. Львів в однокімнатній квартирі разом з чоловіком та двома дітьми то хотіла переїхати у будинок в селі, однак не може цього зробити, оскільки в одній кімнаті проживає брат, а в другій кімнаті проживає мама. На прохання до брата з`їхати з будинку та переїхати жити до свого сина він не реагує та сказав, що добровільно він з будинку не виїде.
Згідно довідки виданої Грядівської сільської ради вбачається, що у житловому приміщенні зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином судом встановлено, що не оспорюється скаржником та вбачається із матеріалів кримінального провадження, що скаржниця із особами які проживають у спірному будинковолодінні та особами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є між собою родиною. В будинку належній ОСОБА_4 , в якому вона фактично не проживає, проживають та зареєстровані її брат та мама, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_16 .
05.09.2020 р. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 зайшли в спірне будинковолодіння з дозволу саме ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , з метою покращити умови проживання останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Ст. 162 КК встановлено кримінальну відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.
Так, згідно з ч.2 ст. 233 КПК під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться в постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. До іншого володіння особи належать транспортні засоби, земельні ділянки, гаражі, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого чи іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей та мають право розпоряджатися цією власністю за своїм бажанням: продавати, дарувати, передавати у спадщину, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ч. І ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). У ч. 2 ст. 156 говориться, що за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї має право заселяти в житлове приміщення інших членів сім`ї. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Виселення здійснюється в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.
Підстави для виселення передбачені ст. 116 ЖК України.
Згідно із положенням ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. При цьому кримінальним процесуальним законом передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на дізнавача, слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає обсяг перевірочних дій, достатній, за переконанням дізнавача, слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення відповідно до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.
Обов`язковими елементами складу будь-якого кримінального правопорушення є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є кримінальним правопорушенням.
Отже, в ході досудового розслідування встановлено, що не було незаконного проникнення до житла чи до іншого володіння, незаконного проведення в них огляду чи обшуку, або незаконного виселення, а також не було вчинено інших дії, що порушують недоторканність житла, а тому відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 162 КК України, оскільки 05.09.2020 р. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 зайшли в спірне будинковолодіння з дозволу саме ОСОБА_10 та ОСОБА_16 які там проживають та зареєстровані.
Таким чином, на думку слідчого судді, дізнавачем в достатній мірі проведено обсяг перевірочних дій, та прийнято законе та мотивоване рішення відповідно до положень КПК України, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.
Керуючись ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача сектроу дізнання Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 21.11.2020 р. - відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0000095 повернути в Жовківське ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 24.12.2020 р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1