Дата документу 21.09.2020 Справа № 317/1633/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/1633/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1495/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 21 вересня 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 3 серпня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинувачених. Зазначила, зокрема, що ОСОБА_8 , яку було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не відпали, обставини, якими обґрунтовувались вказані ризики не змінились. Прокурор обґрунтував заявлене клопотання тим, що обвинувачений зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, скоїти інші правопорушення.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 3 серпня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком до 1 жовтня 2020 року. Приймаючи таке рішення, суд зазначив, що для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вказані ризики не зникли та не зменшилися, а застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись із зазначеною ухвалою, зазначив, що суд першої інстанції не врахував такі важливі обставини як, те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, неофіційно працює, на його утриманні знаходяться діти дружини, має постійне місце проживання. Вказує, що обвинувачений вже чотири місяці перебуває під вартою, а ризики на які посилається прокурор нічим не підтверджені. Крім того, всі матеріали кримінального провадження знаходяться у прокурора, а тому ОСОБА_8 ніяким чином не може знищити чи спотворити речі та документи. Просить ухвалу суду змінити, відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід ОСОБА_8 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з використанням електронних засобів контролю.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , зазначає, що не погоджується із кваліфікацією пред`явленого обвинувачення за ч. 3 ст. 187 КК, оскільки його дії не відповідають цій статті. Вказує, що у нього є дружина з малолітніми дітьми та постійне місце проживання.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його адвокат підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційних скарг.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовноОСОБА_8 ,суд першої інстанції обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Таке рішення суду має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог законодавства.

Заявлені обвинуваченим доводи щодо невірної кваліфікації його діянням, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не бере до уваги, оскільки не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду на предмет наявності ризиків та існування вагомих підстав для продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Ризик переховування, з огляду на очікуване ОСОБА_8 покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, наразі є реальним.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також знайшов своє підтвердження, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 обізнаний про місце мешкання потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, отже існує вірогідність, що перебуваючи на волі останній зможе незаконного впливати на останніх.
З урахуванням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_8 щодо неодноразових притягнень останнього до кримінальної відповідальності та відсутність постійного джерела доходів, які у цілому є негативними, існує велика ймовірність передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України ризику вчинення нового кримінального правопорушення.
Сукупність вище наведених обставин, на думку судової колегії, виключає можливість зміни раніше застосованого запобіжного заходу щодо обвинуваченого на будь-який інший більш м`який, оскільки ні особисте зобов`язання чи особиста порука, ні застава, ані домашній арешт не забезпечать уникнення вказаних ризиків.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили встановлені ризики негативної процесуальної поведінки.

Отже, за умов сукупності обставин щодо наявності ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, відомостей стосовно особи обвинуваченого, обранняОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, як того просили захисник та обвинувачений, на думку колегії суддів, є невиправданим.

Твердження захисника щодо постійного місця проживання з дружиною і дітьми, за наявності інших встановлених судом обставин, які переважають таку обставину, не здатні спростувати висновок суду стосовно недоцільності застосування альтернативного запобіжного заходу.

Доводи про працевлаштованість обвинуваченого документально стороною захисту не доведено.

Посилання адвоката щодо відсутності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не заслуговує на увагу, оскільки зазначений ризик судом не встановлювався.

На думку судової колегія, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та відсутність процесуальної необхідності застосування на даний час більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 3 серпня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 до 1 жовтня 2020 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4