24.11.2020 Провадження №1-кп/331/379/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2020 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000297 від 10.02.2020 року з обвинувальним актом та укладеною угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченою
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дніпро, українки, громадянки України, яка має повну середню освіту, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованої, зареєстрована га проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні сторони дійшли згоди про укладання угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченою.
Обвинувальним актом, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
09.02.2020 року приблизно о 15 годині 00 хвилин. ОСОБА_3 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «Малий Ринок», що розташована за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 144, під приводом телефонного дзвінка, взяла мобільний телефон, що належить раніше незнайомому їй ОСОБА_5 , та в подальшому, усвідомлюючи, що її дії носять відкритий характер та помічені потерпілим, відкрито викрала майно потерпілого, а саме: мобільний телефон «Huawei PSmart 2019», імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартістю 3500 гривень 00 копійок. Після чого ОСОБА_3 зникла з місця вчинення злочину та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, а саме - в той же день, перебуваючи в районі ринку «Анголенко», розташованого по вул. Базарній в м. Запоріжжя, реалізувала викрадений телефон за 1000 гривень, які витратила на власні потреби. Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдала матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 3500 гривні 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.
Під час судового розгляду між потерпілим та обвинуваченою досягнуто угоди про примирення.
24 листопада 2020 року потерпілий ОСОБА_5 з одного боку, та обвинувачена у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України уклали угоду про примирення.
Дана угода укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.
Погоджена сторонами угода містить наступні положення:
1. ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.
Час, місце, обставини скоєння ОСОБА_3 злочину відповідає змісту обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті.
2. Під час проведення судового засідання обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у відкритому викраденні чужого майна, фактичні обставини справи визнала, кваліфікацію дій не заперечувала.
3. За умовами угоди матеріальна шкода відшкодована у повному обсязі.
4. Домовились, що ОСОБА_3 за цей злочин має бути призначене покарання в межах санкції статті 186 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення злочину) у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд визнає вказане положення угоди таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Так, в силу ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Під час проведення судового засідання судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_3 положення ч. 5 ст. 474 КПК України щодо її права на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а вона має при цьому певні права, визначені цією ж статтею; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Також судом роз`яснені потерпілому ОСОБА_5 наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Заслухавши обвинувачену ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_5 , які підтвердили суду, що їм зрозумілий зміст роз`яснених судом наведених вище норм та вони просять суд затвердити угоду про примирення між ними, з`ясувавши думку захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_4 , перевіривши зміст угоди, що укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468, 469, 470, 471 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність її затвердження.
Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

На підставі статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи, що обвинувачена відшкодувала потерпілому матеріальну шкоду у повному обсязі та останній поданий позов не підтримав, цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 474, ч. 1 ст. 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 від 24.11.2020 року у кримінальному провадженні № 0000297 від 10.02.2020 року.
Визнати ОСОБА_3 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 залишити без розгляду.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду з урахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1