справа №176/1494/20
провадження №1-кп/176/246/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, такого, що має трьох дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , група інвалідності не встановлена, працюючого у ПрАТ «Центральний гірничо збагачувальний комбінат» Петрівський кар`єр машиніст бульдозера, є військовозобов`язаним строкової служби, зареєстрованого та мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.10.2020 року за ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді виправних робіт строком 1 рік 6 місяців з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 лютого 2020 року за № 0000102, -

з участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , законного представника потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , судового розпорядника ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

26.01.2020 приблизно о 14 годині 00 хвилин, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_3 перебував в першому під`їзді будинку АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виник злочинний умисел, направлений на заподіяння останньому будь-яких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заподіяння будь-яких тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_8 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, ОСОБА_3 приблизно о 14 годині 05 хвилин, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_8 , та обома руками схопив неповнолітнього ОСОБА_8 за верхній одяг і потягнув до низу, від чого останній впав на ліве коліно та задню поверхню середньої третини правого передпліччя.

Після цього, неповнолітній ОСОБА_8 та ОСОБА_3 вийшли на вулицю до першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 , продовжуючи свої умисні протиправні насильницькі дії, кулаком лівої руки наніс неповнолітньому ОСОБА_8 один удар в область правої половини верхньої губи.

Неповнолітній ОСОБА_8 відразу відбіг до другого під`їзду буд. АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заподіяння будь яких тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_8 , ОСОБА_3 знову підійшов до неповнолітнього ОСОБА_8 та кулаком лівої руки намагався нанести удар в обличчя останньому, але неповнолітній ОСОБА_8 , закриваючи своє обличчя правою рукою, отримав один удар в область тильної поверхні правої кисті.

У результаті протиправних дій ОСОБА_3 у неповнолітнього ОСОБА_8 відповідно висновку експерта № 35«Е»/04 від 24.05.2020 при огляді та за даними медичних документів, отримав наступні тілесні ушкодження:

-осадження надшкір`я на шкірі задньої поверхні середньої третини правого передпліччя;

-садна на слизуватій правої половини верхньої губи;

-незначно виражений набряк м`яких тканин тильної поверхні правої кисті.

Всі тілесні ушкодження, виявлені у неповнолітнього ОСОБА_8 , мають незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, і за цією ознакою згідно п.п. 2.3.2. «б» та 2.3.5 «Правил судово-медичного визначенню ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р, відносяться до категорії Легких.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся. Відповідно до ст.63 Конституції України відмовився давати суду показання. При цьому зазначив, що повністю погоджується з фактичними обставинами кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. Не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення. Звернувся до суду із заявою про розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України. Зазначив, що наслідки обмеження апеляційного оскарження вироку суду йому зрозумілі.
Докази вини, здобуті досудовим розслідуванням, обвинувачений визнає повністю і не оспорює їх. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. Дана позиція обвинуваченого є добровільною. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального правопорушення.
Потерпілий ОСОБА_8 , який на час вчинення кримінального проступку був неповнолітнім, та його законний представник ОСОБА_9 у судовому засіданні також не оспорювали фактичні обставини кримінального правопорушення та не заперечували проти розгляду кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, з огляду на те, що обвинувачений в силу вимог ст.63 Конституції України, відмовився давати суду показання, суд обмежився лише дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Отже суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального проступку доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст.12 КК України, є кримінальним проступком, особувинуватого, який раніше судимий.

На обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога у Комунальному некомерційному підприємстві «Жовтоводська міська лікарня» Жовтоводської міської ради обвинувачений не перебуває. Зазначені обставини підтверджуються медичними довідками.

Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинувачений ОСОБА_3 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 як учасник АТО. Строкову службу проходив з листопада 1993 року по червень 1995 року. У 2014 році був призваний на військову службу по мобілізації. Обвинувачений є учасником бойових дій.

Відповідно до повідомлення Жовтоводської міської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості, обвинувачений ОСОБА_3 за сприянням у працевлаштуванні до центру не звертався, на обліку як безробітній не перебуває.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального проступку у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, наявність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання обвинуваченому, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання передбачене санкцією частини та статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді виправних робіт, оскільки обвинувачений офіційно працевлаштований, а тому таке покарання йому можливе призначити.
При цьому суд, призначаючи покарання обвинуваченому, повинен керуватися загальними засадами призначення покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.10.2020 року за ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді виправних робіт строком 1 рік 6 місяців з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави.

Кримінальне правопорушення, яке розглядається у даному кримінальному провадженні, вчинено ОСОБА_3 26.01.2020 року, тобто до постановлення попереднього вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.10.2020 року.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень. Підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає, оскільки підлягає застосуванню ч.4 ст.70 КК України та призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом застосування принципу поглинення покарання призначеного даним вироком більш суворим покаранням призначеним вироком суду від 01.10.2020 року.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження по справі також не застосовувалися.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді виправних робіт строком 1 рік, з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком, більш суворим покаранням призначеним вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.10.2020 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді виправних робіт строком 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирати. Інші заходи забезпечення кримінального провадження по справі не застосовувалися.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя