Справа № 751/6490/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/466/20
Категорія - ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001983 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта вища, не працює, інвалід ІІІ групи, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 10000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 1256,08 грн. процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 30 березня 2019 року, близько 22.40 год., ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», д.р.н. НОМЕР_1 , рухався по просп. Перемоги, зі сторони просп. Миру в напрямку вул. Реміснича, у м. Чернігові. Рухаючись у вказаному напрямку, в районі будинку №77, по просп. Перемоги, у м. Чернігові, ОСОБА_9 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, та під час виникнення небезпеки для руху не вжив негайних заходів для зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який перетинав проїзну частину проспекту Перемоги, в межах регульованого пішохідного переходу на червоний заборонений сигнал світлофора, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «Chevrolet Lacetti», під керуванням ОСОБА_9 . У результаті наїзду пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих уламкових переломів обох кісток правої гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №185 від 28.05.2019 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу. В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_9 порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, що стало умовою та причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В обґрунтування скарги послався на недоведеність належними та допустимими доказами вини його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення. Зазначив, що ДТП сталася через неправомірну поведінку потерпілого, який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переходив проїзну частину на заборонений червоний сигнал світлофора. Також послався на неконкретність пред`явленого обвинувачення його підзахисному, оскільки у формулюванні обвинувачення не вказано, яку саме норму Закону ОСОБА_9 порушив. Вказав, що призначаючи додаткове покарання ОСОБА_9 , місцевий суд належним чином не мотивував своє рішення. Крім того, послався на неправильне вирішення цивільного позову по суті, оскільки позич повинен був спочатку звернутися безпосередньо до страхової компанії за відшкодуванням завданої шкоди, а вже потім до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, котрі підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; представника потерпілого та прокурора, які просили залишити без змін вирок місцевого суду, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційного суду свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, не визнав та пояснив, що 30.03.2019 року, о 22 год. 30 хв., він рухався по проспекту Перемоги зі сторони готелю «Україна» в сторону залізничного вокзалу. Рухаючись на зелений сигнал світлофору зі швидкістю 40-50 км/год, по середній смузі, під`їжджаючи до перехрестя з вул. Кирпоноса, побачив, що по зустрічній смузі рухається, пританцьовуючи, ОСОБА_11 . Він був впевнений, що проїде і не зачепить його. Жодних підстав для екстреного гальмування не було. Коли він проминув потерпілого, то відчув удар по автомобілю. Подумав, що ОСОБА_11 ударив по колесу. ОСОБА_9 зупинився, вийшов із автомобіля і побачив, що потерпілий лежить на землі. Після цього він викликав «швидку», а сторонні люди викликали поліцію. Категорично вважає, що не порушив п.12.3 ПДР України.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні місцевого суду показав, що 30.03.2019 року перебував на святкуванні дня народження в кафе «Українське підпілля» (біля Центрального ринку), випив 200-300 г горілки. Вирішив піти купити кави. Перед пішохідним переходом був червоний сигнал світлофору, але він бачив, що машин не було, тому продовжив переходити проїзну частину. Друзі його кликали, тому він розвертався до них. Потім проїхала одна машина, інша - була далеко. Він повернувся, хотів продовжити рух, але автомобіль «Chevrolet» скоїв на нього наїзд. Друзі викликали «швидку», яка забрала його до лікарні. В результаті ДТП він отримав перелом обох кісток правої гомілки. Півроку після лікування ходив у лікарню на витяжку. Також, йому потрібно робити ще одну операцію, тому що було виявлено перелом п`яткової кістки. Зазначив, що він просив ОСОБА_9 оплатити йому лікування, але той відмовився.

Допитаний в апеляційному суді судовий експерт ОСОБА_12 показав, що потерпілий поставив водія ОСОБА_9 у небезпечну ситуацію, а не аварійну. У даній ситуації водій міг застосувати не екстрене гальмування, а робоче. Тобто, ОСОБА_9 міг своєчасно зреагувати та зупинити автомобіль. Отже, обвинувачений порушив вимоги п.12.3 ПДР України. У випадку, якщо пішохід навіть стоїть на узбіччі й демонструє неадекватну поведінку, то для водія транспортного засобу виникнення небезпеки настає з моменту, коли він побачив таку поведінку пішохода.

Окрім показань потерпілого та експерта, вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується наступними дослідженими місцевим судом та перевіреними судом апеляційної інстанції доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.03.2019 року та схеми до нього, відповідно до яких місце ДТП знаходиться на проспекті Перемоги, 77 у м. Чернігові, на регульованому пішохідному переході; проїзна частина - горизонтальна ділянка; вид та стан покриття: асфальтобетонне - сухе, чисте; відсутні нерівності та пошкодження дорожнього покриття; дорожнє покриття загальною шириною 17,90 м, призначено для руху в двох напрямках; число смуг для руху 3; дорожня розмітка розділ смуг руху; далі за тротуаром розташовані будівлі міського типу; дорожні знаки 5.35.1-5.35.2; темна пора доби, освітлено міським електроосвітленням; відсутні об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч; автомобіль «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 має потертість пилу в районі задньої ручки відкривання дверей ліворуч (а.к.п.60-69);

- висновком експерта №185 від 28.05.2019, згідно з яким у ОСОБА_11 , маються тілесні ушкодження у вигляді закритих уламкових переломів обох кісток правої гомілки в нижній третині зі зміщенням уламків, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, котрі виникли внаслідок ударної дії тупих твердих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті 30.03.2019 року та умовам, зазначеним в ухвалі суду про призначення експертизи, і в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах ДТП, і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу (а.к.п.83-86);

- протоколом огляду речей від 11.06.2019 року та відеозаписом фіксації місця події з камери зовнішнього спостереження, згідно яких по просп. Перемоги, о 22 год. 37 хв. 34 сек., з правої на ліву сторону, в межах регульованого пішохідного переходу, на заборонений червоний сигнал світлофора, розпочинає переходити проїзну частину хлопець. О 22 год. 37 хв. 38 сек., через вказаний пішохідний перехід проїжджає легковий автомобіль, який рухається зі сторони просп. Миру в напрямку вул. Реміснича, по середній смузі для руху. В подальшому, за вказаним легковим автомобілем, рухається інший легковий автомобіль сріблястого кольору, який рухається по середній смузі руху зі сторони просп. Миру. О 22 год. 37 хв. 45 сек. даний автомобіль здійснює наїзд на пішохода в межах регульованого пішохідного переходу (а.к.п.87-89, 166);

- висновком інженерно-транспортної експертизи №248 від 08.07.2019 року, згідно якого в умовах місця події водій автомобіля «Chevrolet Lacetti» мав технічну можливість з моменту виникнення небезпеки для руху, вказаного в ухвалі, уникнути наїзду на пішохода, шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР; в умовах місця події, викладених в ухвалі, водій автомобіля «Chevrolet Lacetti» з технічної точки зору, повинен був діяти, у відповідності до технічних вимог п.12.4, п.12.3 (з урахуванням визначення терміну «небезпека для руху» п.1.10) ПДР; в умовах місця події, викладених в ухвалі, з технічної точки зору, дії пішохода щодо перетинання проїзної частини в межах регульованого пішохідного переходу на червоний заборонений сигнал світлофора, в яких вбачається невідповідність вимогам п.8.7.3 «е» ПДР, є необхідною умовою виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди; в умовах місця події, викладених в ухвалі, з технічної точки зору, дії водія автомобіля «Chevrolet Lacetti» щодо незастосування гальмування, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п.12.3 ПДР, є причиною виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п.100-103).

Отже, суд першої інстанції, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи сторони захисту про недоведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Зокрема, вина ОСОБА_9 підтверджується показаннями потерпілого, який зазначив, що коли переходив проїзну частину дороги, проїхала одна машина, а інша - була далеко; показаннями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_12 , який наголосив на тому, що хоча потерпілий ОСОБА_11 і поставив водія у небезпечну ситуацію, проте обвинувачений мав можливість своєчасно зреагувати та зупинити автомобіль.

Показання потерпілого та експерта повністю узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, зокрема з відеозаписом фіксації місця події з камери зовнішнього спостереження та висновком інженерно-транспортної експертизи №248 від 08.07.2019 року, згідно якого в умовах місця події водій автомобіля «Chevrolet Lacetti» мав технічну можливість з моменту виникнення небезпеки для руху, вказаного в ухвалі, уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР.

Отже, вищенаведене вказує на порушення обвинуваченим вимог п.12.3 ПДР України, оскільки він мав технічну можливість з моменту виникнення небезпеки для руху уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 шляхом застосування екстреного гальмування.

Однак, обвинувачений вчасно таких заходів не вжив і дорожньо-транспортна пригода за участю потерпілого та обвинуваченого трапилася саме внаслідок несвоєчасного застосування останнім екстреного гальмування.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що протиправність дій потерпілого пішохода виключає винуватість ОСОБА_9 .

Той факт, що внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху потерпілий створив небезпеку для дорожнього руху, не викликає сумніву. Однак, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був виконати вимогу пункту 12.3 Правил і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Отже, той факт, що небезпеку для руху, а саме перебування пішохода на проїзній частині дороги, створено внаслідок власної протиправної поведінки пішохода, не звільняє водія від виконання вимог зазначеного пункту Правил.

Посилання захисника на неконкретність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 за ч.1 ст.286 КК України та незрозумілого його формулювання, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 КК України, є кримінальним правопорушенням із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є допущені особою порушення ПДР, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК України. Тобто порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку. Тобто, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження ч.1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження ч.2, загибель кількох осіб ч.3); причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст.286 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст.286 КК України, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Так, під час розгляду даного кримінального провадження у діях обвинуваченого було встановлено наявність всіх елементів його бездіяльності, а саме: ОСОБА_9 проявив неуважність, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, яка склалась, та не слідкував за її змінами, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 .

Крім того, в обвинувальному акті та оскаржуваному вироку було чітко зазначено норму Закону, яку порушив ОСОБА_9 .

Це викладено наступним чином:

«В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_9 порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху, що стало умовою та причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди» (а.к.п.2 та а.к.п.189).

Отже, з аналізу доводів сторони захисту слідує, що ні обвинуваченим, ні його захисником не було надано беззаперечних доказів, які б доводили невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відтак, позицію сторони захисту щодо відсутності вини ОСОБА_9 колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника у цій частині.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює, є інвалідом Ш групи, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; врахував висновок органу пробації; та дійшов правильного висновку про призначення йому покарання у виді штрафу, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання апелянта на неправильне вирішення судом цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 є безпідставним, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За змістом ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 2 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч.5 ст.1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується страхування цивільної відповідальність ОСОБА_9 (а.к.п.115).

За змістом п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 26-1 вищевказаного Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вірно зазначено місцевим судом, з урахуванням вищенаведених норм Закону та доказів понесених потерпілим витрат на лікування, що становить 18503 грн. (а.п.176-182), страховиком відшкодовується моральна шкода лише у розмірі 925,15 грн. (18503х5%).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, місцевий суд урахував характер та обсяг заподіяних ОСОБА_11 моральних страждань, їх глибину та тривалість; поведінку самого потерпілого в момент ДТП перетинання проїзної частини в межах регульованого пішохідного переходу на червоний заборонений сигнал світлофору, а також право потерпілого на відшкодування моральної шкоди в межах ліміту страховиком відповідно положень ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та дійшов правильного висновку про необхідність відшкодування ОСОБА_9 моральної шкоди на користь потерпілого у розмірі 10000 грн., без врахування страхової виплати в сумі 925,15 грн., що буде відповідати принципу розумності, виваженості та справедливості, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав і для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2020 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4