Справа №359/8655/20
Провадження №1-кс/359/2167/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 р м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду клопотання представника власників майна ОСОБА_3 поданого в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001147

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року представника власників майна ОСОБА_3 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду з вказаним клопотанням, в якому просить скасування арешту накладений на земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:006:0814 та :04:006:0809, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2016 у справі №757/21322/16-к.

Представник заявника вважає, що ухвала слідчого судді обмежує конституційні права власників майна та є такою, яка підлягає скасуванню, враховуючи, що постановою слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 22.04.2020, за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001147 від 10.07.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 364 КК України, закрито в порядку п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом з тим слідчий при винесенні вказаної постанови, не вирішив долю речового доказу у кримінальному провадженні та арештованого майна.

В судове засідання власники майна та їхній представник не з`явилися, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. ОСОБА_3 в клопотанні зазначила, що не заперечує проти розгляду справи за її відсутністю та за відсутністю заявників.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Разом із цим від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання про скасування арешту без його участі, проти задоволення клопотання заперечив.

Ознайомившись із клопотанням, та матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина 3. ст. 170 КПК України говорить, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ЕСНК 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Зегіез А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчими СВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000006 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.190 та ч. 2 ст. 209 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду від 06.05.2016 у справі № 757/21322/16-к задоволено клопотання слідчого з ОВС СВ ГУСБУ у м. Києві та Київській області у кримінальному провадженні №0000006 від 16.01.2016 та накладено арешт на майно шляхом заборони відчуження, а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:006:0814, яка належить ОСОБА_4 та :04:006:0809, яка належить ОСОБА_5 .

Постановою прокурора відділу прокуратури Київської області 15 січня 2018 року, матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000006 та №0001147, були об`єднані в одне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за № 0001147.

Разом із цим встановлено, що 22.04.2020 слідчий слідчого відділу Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_6 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0001147 від 10.07.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 364 КК України, закрито в порядку п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Питання про скасування арешту майна слідчим не вирішено у встановленому законом порядку, а тому з метою не порушення право особи на мирне володіння своїм майном, слідчий суддя враховуючи, що у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження №0001147 від 10.07.2014 у вигляді арешту майна відпала потреба, оскільки кримінальне провадження, в межах якого відповідний захід забезпечення було застосовано, закрито, відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК Укра їни, прийшов до переконання про скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 16, 100, 170,173-174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про скасування арешту майна задовольнити

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 06.05.2016 року у справі №757/21322/16-к щодо заборони відчуження на:

1) земельну ділянку кадастровий номер: :04:006:0814, що належить ОСОБА_4 ;

2) земельну ділянку кадастровий номер: :04:006:0809, що належить ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді остаточна та апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 27.11.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1