Справа №
Провадження № 1-кс/487/5699/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 ,представника скаржника адвоката ОСОБА_4 ,слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 29.04.2020 року про закриття кримінального провадження №0001041,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 29.04.2020 року про закриття кримінального провадження №0001041.
У своїй скарзі скаржник посилається на те, що старшим слідчим слідчого відділу Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження від 29.04.2020 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що в досліджених обставинах не виявлено ознак складу кримінального правопорушення. Вважає, що дана постанова є передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного Кримінального процесуального законодавства України, а тому просив її скасувати.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали та просила її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів скарги та слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області перебували матеріали кримінального провадження № 0001041 від 28.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі заяви ОСОБА_3 , яка надійшла 28.03.2020 до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо вжиття заходів до дружини ОСОБА_6 , яка 28.03.2020, знаходячись за адресою АДРЕСА_1 нанесла заявнику тілесні ушкодження.

Постановою слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській ОСОБА_5 від 29.04.2020 року, кримінальне провадження № 0001041 від 28.03.2020 закрито у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення.

Підставою винесення зазначеної вище постанови стало те, що під час досудового розслідування було встановлено, що свідки або очевидці вказаного кримінального правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, відсутня можливість встановлення фактів даного кримінального правопорушення, а тому в досліджених обставинах не виявлено ознак складу кримінального правопорушення згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Не погоджуючись із постановою слідчого ОСОБА_5 , ОСОБА_3 звернулася до суду з даною скаргою, посилаючись на те, що, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною та такою, яка порушує вимоги чинного законодавства.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно із вимогами ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Так, згідно дослідженої в судовому засіданні постанови про закриття кримінального провадження від 29.04.2020, вбачається, що слідчий лише вказав та встановив, що 28.03.2020 до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_3 , який просить вжити заходів до дружини ОСОБА_6 , яка 28.03.2020 знаходячись за адресою АДРЕСА_1 нанесла заявнику тілесні ушкодження та закрив кримінальне провадження не виявивши ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Між тим, в постанові про закриття кримінального провадження слідчий не вказав, які матеріали він досліджував, які документи витребував та на підставі яких доказів дійшов до висновку про закриття кримінального провадження.

Встановлені слідчим суддею вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що постанова слідчої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 29.04.2020 року є передчасною, оскільки останньою не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 92-94, 303-307 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 29.04.2020 року про закриття кримінального провадження №0001041 - задовольнити.
Постанову старшого слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 29.04.2020 року про закриття кримінального провадження №0001041 скасувати.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1