ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3485/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/3205/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 серпня 2020 року про відмову в задоволенні подання колонії про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Холодногірська виправна колонії (№18)» про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_8 .
В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_8 покарання не містять достатніх підстав для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений характеризувався посередньо, в певний період навіть негативно, а період зміни його поведінки на кращу, з урахуванням строку призначеного покарання, мали досить нетривалий характер.
В апеляційних скаргах засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 наводячи тотожні доводи просять ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання Державної установи «Холодногірська виправна колонії (№18)» про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 на підставі ст. 81 КК України.
В обґрунтування своєї вимоги зазначають, що засуджений вину у скоєному злочині визнав повністю, підтримує родинні стосунки з матір`ю, з якою і буде проживати в разі задоволенні подання, також буде працевлаштованим у приватного підприємця ОСОБА_9 , що підтверджується гарантійним листом.

Характеризується добре, висновком характеристики від 03.06.2020 визнаний таким, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні посилається, що засуджений ОСОБА_8 має п`ять заохочень, проте ОСОБА_10 , має шість заохочень, останнє від 15.07.2020 року, що свідчить про неповноту судового розгляду.
Стягнення які мав ОСОБА_8 наразі погашено у встановленому законом порядку.

Також, засуджений ОСОБА_8 має незадовільний стан здоров`я та наступні діагнози: ВІЛ інфекція III клінічна стадія, хронічний вірусний гепатит С помірна активність, імуносупресія, постравматична енцефолопатіяя І-ІІ стадії з лікворно-венозною гіпертензією. Цефалгічний синдром, не може бути представлений до суду щодо звільнення від подальшого відбування покарання, так як встановлено III клінічну стадію СНІД- іпдикаторних рівень СД-4 клітин на 20.07.2018р. складала 24 кл/ мкл.

Допитана в суді першої інстанції лікар загальної практики ОСОБА_11 повідомила, що засуджений ОСОБА_8 має обмеження до праці на виробництві у зв`язку зі станом здоров`я. Не може працювати на тяжких роботах, роботах з кліматичними обмеженнями, досить часто звертається за медичною допомогою, через погане самопочуття, проходив неодноразово лікування в багатопрофільній лікарні «Темнівська виправна колонія (№100)» .

Також суд не взяв до уваги пояснення представника ДУ «Холодногірська виправна колонія (№100)», який в обґрунтування свого подання надав пояснення, що за трудовим договором ОСОБА_8 працював на поклейці конвертів, така праця відповідала стану його здоров`я.

На сьогодні цей цех закрито, іншої праці, якою б міг зайнятися засуджений ОСОБА_8 , з врахуванням стану його здоров`я, на виробництві установи -не має.
Заробітну плату отримував у період коли працював на поклейці конвертів, така робота на сьогодні в установі відсутня, то ж не зрозуміло з яких підстав суд першої інстанції дійшов до висновку, що заохочення мають формальний характер.

Таким чином у матеріалах провадження відображено процес виправлення засудженого ОСОБА_8 на протязі всього періоду відбування покарання який свідчить про те, що засуджений свідомо та беззаперечно став на шлях виправлення на протязі всього періоду відбування ним покарання, та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, захисника засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задовленню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 , будучи особою, яка тричі до цього притягувався до кримінальної відповідальності, засуджений вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.11.2016 року за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 25.09.2015р. по 07.11.2016 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Визначено строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 25.09.2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 07.02.2017р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_8 у строк відбування покарання за вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.11.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 07.11.2016р. по 07.02.2017. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 25.09.2015р., кінець строку 12.05.2022 року.

З характеристики засудженого ОСОБА_8 вбачається, що на теперішній час характеризується добре, за сумлінну поведінку, ставлення до праці та виконання покладених обов`язків, а також додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці має 5 (п`ять ) заохочень (10.01.2019р., 15.04.2019р., 10.10.2019р., 15.01.2020р. та 08.04.2020 р.); до праці ставиться добре, виконує доручений обсяг робіт якісно та в передбачений строк; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням; виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань; до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; приймає особисту участь в організації виховних заходів , до яких ставиться добре; приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу; згідно вироку судових витрат не має.

В той же час, як вбачається з характеристики, доданій до подання та матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.09.2015р. За час тримання у ДУ «Старобільський слідчий ізолятор» характеризувався негативно, режим тримання порушував за що мав 2 (два) стягнення, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 28.02.2017р. по 06.03.2017 року перебував у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 06.03.2017р. року по 28.03.2017 року перебував в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)», характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 28.03.2017 р. по 07.04.2017 р. проходив лікування в лікувальному закладі при Темнівській виправній колонії (№100), характеризувався посередньо, вимог режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 07.04.2017 р. по 29.10.2017 р. перебував в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)», характеризувався негативно, режим тримання порушував. За допущене порушення установленого порядку відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав 1 (одне) стягнення, заохочень не мав.

З 29.10.2017 р. по 20.11.2017 р. перебував в ДУ « Старобільський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 20.11.2017 р. по 04.05.2018 р. перебував в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)», характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

3 04.05.2018 р. по 15.05.2018 р. проходив лікування в лікувальному закладі при ДУ «Темнівська виправна колонії (№100) », характеризувався посередньо, вимог режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 15.05.2018 р. по 12.07.2018 р. перебував в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)», характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 12.07.2018 р. по 06.08.2018 р. перебував« державній установі «Райківська виправна колонія (№73)», характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав; стягнень та заохочень не мав.

З 06.08.2018 р. по 07.06.2019 р. перебував в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)», характеризувався позитивно, 2 (два) рази був заохочений представниками адміністрації, порушень режиму тримання не допускав, стягнень не мав.

З 07.06.2019 р. по 23.07.2019 р. проходив лікування в лікувальному закладі при ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», характеризувався посередньо, вимог режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

Таким чином, згідно характеристик ОСОБА_8 , наявних в матеріалах його особової справи, станом на 06.06.2018 року та 09.10.2019 року останній характеризується посередньо, (а.с. 148, 189 частини ІІ особової справи), що суперечить характеристиці, доданій до подання, згідно якої ОСОБА_8 з 06.08.2018 р. по 07.06.2019 р. характеризувався позитивно, а з 23.07.2019 року - добре.

Також,судом першої інстанції обґрунтовано звернуто увагу на той факт, що ОСОБА_8 , окрім заохочень, також тричі допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що на нього накладались стягнення 26.01.2017р., 26.01.2017р. та 18.10.2017р.

Крім того, судом правильно враховано, що твердження про доведеність сумлінною поведінкою та ставленням до праці виправлення ОСОБА_8 , є сумнівними та суперечливими, адже згідно довідок заробітна плата ОСОБА_8 майже не нараховувалась, в тому числі, протягом того нетривалого періоду, протягом якого засуджений, згідно твердження адміністрації ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)», довів своє виправлення; а додержання правил поведінки, дотримання правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці, що зазначено як підстави заохочень ОСОБА_8 , є обов`язками засуджених, встановленими КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року № 2823/5, а отже, вказані заохочення мають формальний характер.

Крім того на обґрунтування висновку про передчасність умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання судом звернуто увагу на те, що ОСОБА_8 працевлаштований з жовтня 2018 року прибиральником адміністративної будівлі та згідно характеристики ОСОБА_8 від 09.10.2019р. він безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не завжди вбачає суспільну необхідність у їх виконанні. (а. 189-190 частини 2 особової справи)

Названа обставина не може свідчити про сумлінне ставлення до праці.

Крім того, 06.06.2018 року на засіданні комісії ХВК-18 (протокол №23) розглядалось питання щодо можливості переводу ОСОБА_8 в колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання засуджених згідно ст. 100 КВК України, та згідно рішення комісії засудженому ОСОБА_8 відмовлено в переведенні, так як він не стає на шлях виправлення. (а. 151 частини 2 особової справи)

09.10.2019 року, тобто менш ніж за вісім місяців до ініціювання ДУ «Холодногірська виправна колонії (№18)» питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , на засіданні комісії ХВК-18 (протокол №40) розглядалось питання про заміну невідбутої ним частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, та було прийнято рішення про відмову у представленні до суду матеріалів щодо заміни ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким, адже він не став на шлях виправлення. (а.с. 192 частини ІІ особової справи).

В апеляційній скарзі захисника та самого засудженого ОСОБА_8 названі обставини не спростовані.

Також судом акцентовано увагу на тому факті, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти життя, здоров`я особи та проти громадської безпеки (ч. ч. 2, 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України), звільнявся від відбування покарання за їх вчинення з іспитовим строком та в подальшому вчинив більш тяжкий умисний корисливий злочин, за який на теперішній час відбуває покарання, що свідчить про стійку антисоціальну настанову ОСОБА_8 на скоєння злочинів, динаміку щодо вчинення більш тяжких злочинів та низьку ефективність застосування до ОСОБА_8 заохочувальних заходів.

Таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини дійсно свідчать про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений характеризувався посередньо, в певний період навіть негативно, а період зміни його поведінки на кращу, з урахуванням строку призначеного покарання, мали досить нетривалий характер

Названі обставини на думку колегії суддів дійсно свідчать про передчасність умовно дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Отже викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-досторокового звільнення і погоджується із висновком про те, що матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання а зміст досліджених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком за яким він відбуває покарання.

Зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 серпня 2020 року про відмову в задоволенні подання колонії про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді -