Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/695/20
Провадження № 1-в/553/171/2020
У Х В А Л А
Іменем України

22.07.2020 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника адвоката - ОСОБА_4 ,
засудженого - ОСОБА_5 ,
перекладача - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2020 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вказуючи на те, що за час відбування покарання характеризується добре, стягнень та заохочень не має, в скоєному злочині щиро кається, вину визнає повністю, має дружину та дітей, йому важко перебувати в чужій країні, вважає, що може бути звільнений умовно-достроково.

Засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовольнити.

Представник Державної установи "Полтавська виправна колонія № 64", будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.

Прокурор проти задоволення клопотання засудженого заперечував, посилаючись на його передчасність з огляду на недоведеність обставин, які є підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, думку прокурора, який проти задоволення клопотання засудженого заперечував, посилаючись на його передчасність, дослідивши матеріали справи та особову справу засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 вироком Київського районного суду м. Харкова від 28.03.2017 року засуджений за ч. 3 ст. 307 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбування покарання вирішено рахувати з 17.11.2014 року. До строку покарання ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення в період з 17.11.2014 року до набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03.05.2018 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 28.03.2017 року залишений без змін. До строку покарання ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення в період з 17.11.2014 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Після набрання вироком суду законної сили на підставі витягу з протоколу № 33 від 18.05.2018 року комісії Державної установи "Харківська установа виконання покарання № 27" з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, ОСОБА_8 направлений для відбування призначеного покарання до Державної установи "Полтавська виправна колонія № 64".

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 27.02.2019 року зараховано в строк покарання, призначеного ОСОБА_9 , строк попереднього ув`язнення в період з 21.06.2017 року по 03.05.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 28.03.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03.05.2018 року залишено без задоволення. Змінено ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03.05.2018 року щодо ОСОБА_11 , зараховано в строк покарання попереднє ув`язнення з 17.11.2014 року по 03 травня 2018 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті судові рішення залишені без змін.
В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За змістом положень ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Засуджений ОСОБА_8 покарання відбуває з 17.11.2014 року, станом на 31.08.2019 року, з урахуванням перерахунку покарання на підставі вироку Київського районного суду м. Харкова від 28.03.2017 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 03.05.2018 року, ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 27.02.2019 року, постанови Верховного Суду від 16.10.2019 року відбув 3/4 частини призначеного покарання та у нього виникло право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання засудженого установою виконання покарань визначено 31.05.2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може бути те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, досліджені судом докази та встановлені під час судового розгляду справи дані, на переконання суду, свідчать про недоведеність існування обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З характеристики засудженого, наданої начальником відділення СПС ПВК № 64 та затвердженої начальником установи 27.04.2020 року, вбачається, що за період утримання в УВП м. Харкова він характеризувався посередньо, стягнень, заохочень не мав. З 27.06.2018 року міру покарання відбуває в Полтавській виправній колонії (№ 64). За час відбування покарання характеризується наступним чином. Стягнень та заохочень не має. Намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи, правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконувати їхні законні вимоги, проте потребує додаткового контролю за їх виконанням. За станом здоров`я працездатний. Дотримується санітарно-гігієнічних норм. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Роботи із самообслуговування виконує під контролем. Не працевлаштований на виробництві установи з власних міркувань. Безвідповідально ставиться до виконання робіт по благоустрою місць позбавлення волі, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. З рідних має дружину та дітей, але соціально-корисні зв`язки з ними не підтримує. За характером спокійний, скритний. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує рівні, доброзичливі стосунки. Вину у скоєному злочині визнає. Виконавчих листів до установи не надходило.
Як встановлено в ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Засуджений ОСОБА_8 в судовому засіданні вказував, що неодноразово усно звертався до представників адміністрації установи виконання покарань з проханням про працевлаштування, проте йому повідомляли про відсутність роботи. Наголошував на незадовільному стані здоров`я, у зв`язку з чим неодноразово проходив лікування, в тому числі 2 рази вивозився до лікарні та двічі до ДУ "Темнівська виправна колонія № 100". Через незадовільний стан здоров`я не може виконувати тяжкі роботи, проте від роботи ніколи не відмовлявся.

Згідно довідки головного бухгалтера заробітна плата ОСОБА_9 за період з 27.06.2018 року по 31.03.2020 року не нараховувалась. Виконавчі листи на засудженого до установи не надходили.

Відповідно даних особової справи засудженого та згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, наданої медичною частиною ДУ "ПВК № 64", ОСОБА_8 дійсно перебував на лікуванні в амбулаторно-поліклінічному закладі 27.06.2018 року, в терапевтичному відділенні при ДУ "Темнівська виправна колонія № 100" з 30.07.2019 року по 06.08.2019 року. Встановлений діагноз: цукровий діабет ІІ типу, інсуінозалежний. Вертеброгена люмбоішалгія з болевим, мишечно-тонічним синдромом. Діабето-гіпертонічна ангіопатія обох очей, ускладнена катарактою OU. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Ризики IV. Гіпертензивне серце. Стан здоров`я задовільний. Групи інвалідності не має. З працевлаштуванням.

Таким чином, наявні у справі документи свідчать про наявність у засудженого ОСОБА_5 ряду захворювань. Проте жодних об`єктивних даних про те, що він за станом здоров`я не має можливості працювати, звертався з питання забезпечення його роботою до адміністрації установи виконання покарань не встановлено.

Поряд з цим, суд бере до уваги, що крім працевлаштування на виробництві установи, засуджені мають право виконувати різноманітні роботи з благоустрою установи. Проте в ході судового розгляду справи, в тому числі з пояснень засудженого, встановлено, що до виконання таких робіт він не залучався. Жодних доказів того, що адміністрацією установи чинились будь-які перешкоди у виконанні такої роботи не здобуто.

Крім того, з довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_5 та матеріалів його особової справи вбачається, що під час відбування покарання до нього не застосовувались заохочення та стягнення.

Питання про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення вирішувалось 02.09.2019 року на засіданні комісії Полтавської виправної колонії № 64, було прийнято рішення відмовити в поданні матеріалів до суду як такому, що не досяг необхідного ступеню виправлення.

Після вищевказаного рішення поведінка засудженого жодним чином не змінилась.

Згідно характеристики засудженого ОСОБА_5 , станом на 26.04.2020 року дана оцінка ступеню виправлення: "Не стає на шлях виправлення".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що засуджений ОСОБА_8 на час розгляду даної справи своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим застосування до нього умовно-дострокового звільнення вважає передчасним, а тому не знаходить підстав для задоволення клопотання засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537-539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1