Справа № 464/3825/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1161/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Сихівського районного суду м.Львова від 22 вересня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.2 ст. 350 КК України, та призначено їй покарання позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк один рік, та згідно із ст. 76 КК України покласти на неї наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно з вироком ОСОБА_6 24 березня 2015 року о 16.30 год. за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень державному виконавцю ОСОБА_8 у зв`язку із виконанням останньою своїх службових обов`язків, нанесла останній удар ортопедичною палицею в ділянку обличчя, під час чого остання намагалась захиститись, прикриваючи обличчя правою рукою, внаслідок чого отримала ще один удар палицею по тилу правої кисті. Своїми діями ОСОБА_6 заподіяла потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та правій руці, які згідно з висновком судово-медичного експерта КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ» № 141/15 від 26.03.15. відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Не погоджуючись із зазначеним вироком обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати даний вирок, звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.
В обґрунтування покликається на те, що не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації її дій, вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання. Вказує, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворе, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Звертає увагу, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував ряд пом`якшуючих обставин, а саме те, що обвинувачена є особою похилого віку, має ряд хронічних захворювань, є інвалідом II групи, хворіла вірусом COVID-19, раніше не судима та до кримінальної відповідальності не притягувалась, повністю визнала свою вину та щиро розкаялась. Крім цього, вказує, що судом першої інстанції повністю проігнорована можливість звільнення її від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України.

Заслухавши виступ обвинуваченої ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який частково підтримав таку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 350 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.2 ст. 350 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 стосовно звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, то колегія суддів приходить до висновку, що таку слід задоволити з наступних підстав.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа, яка вчинила злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Правилами ч.3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.8 постанови від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилилася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

За змістом ст. 49 КК України закінчення строків давності є безумовною та імперативною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Виходячи із встановленої ст. 12 КК України класифікації, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 350 КК України, є злочином середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 24 березня 2015 року о 16.30 год. за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень державному виконавцю ОСОБА_8 у зв`язку із виконанням останньою своїх службових обов`язків, нанесла останній удар ортопедичною палицею в ділянку обличчя, під час чого остання намагалась захиститись, прикриваючи обличчя правою рукою, внаслідок чого отримала ще один удар палицею по тилу правої кисті. Своїми діями ОСОБА_6 заподіяла потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та правій руці, які згідно з висновком судово-медичного експерта КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ» № 141/15 від 26.03.15. відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Так, від дня вчинення злочину до часу розгляду справи судом апеляційної інстанції пройшло більше п`яти років, протягом яких вона не ухилялась від слідства і суду та не вчиняла будь-яких нових злочинів.

Таким чином, в даному випадку наявні усі передбачені ст. 49 КК України умови звільнення особи від кримінальної відповідальності.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а тому вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 підлягає зміні, а кримінальне провадження щодо неї закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження задоволити.

Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 350 КК України на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 350 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3