н/п 1-кп/490/1155/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
13 серпня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0003674, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, одруженого, маючого на утриманні двоє дітей, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
12 жовтня 2019 приблизно о 09год.40хв. ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем мавки «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух у світлий час доби, по сухій, чистій, проїзній частині вул. Бузький бульвар зі сторони Варварівського мосту в напрямку вул. Терасної, де наближаючись до житлового будинку №13 по вул.Бузький бульвар, грубо порушив вимоги п.н. 2.3 «б»; 10.1; 11.3 ПДР України, а саме: рухаючись по проїзній частині вул. Бузький бульвар, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її змін, не контролював рух свого транспортного засобу, хоча зобов`язаний був постійно його контролювати і мав таку технічну можливість, не обрав швидкість, що забезпечує безпеку дорожнього руху з урахуванням дорожньої обстановки, змінив напрямок свого руху ліворуч, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, виконував обгін попутних транспортних засобів, при цьому не надав перевагу у русі транспортним засобам, що рухались у зустрічному для нього напрямку, не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху (гальмування), аж до повної зупинки свого транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення передньою частиною свого транспортного засобу з передньою частиною автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , в результаті чого, ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, винним себе визнав повністю, та пояснив, що 12.10.2019 року він рухався на своєму автомобілі Mitsubishi Pajero, р.н. НОМЕР_1 , в якому віз дітей на тренування в ДЮСШ, та рухаючись по вул. Бузький бульвар зі сторони Варварівського мосту в напрямку вул. Терасної, вирішив об`їхати затор та допустив наїзд на автомобіль ВАЗ. Він надавав матеріальну допомогу потерпілим. Відшкодував матеріальну шкоду потерпілим. У скоєному каявся, просив суворо не карати.
Допитана в судовому засіданні потерпіла, ОСОБА_4 пояснила, що 12.10.2019 року вона разом зі своїм чоловіком їхали в автомобілі «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_2 по вул. Бузький бульвар в сторону Варварівського мосту, їм на зустріч вихав автомобіль Mitsubishi Pajero, р.н. НОМЕР_1 , який здійснив ДТП, внаслідок чого вона отримала перелом руки. ЇЇ племінниця викликала швидку. Вона близько двох місяців проходила з гіпсом. Внаслідок дій обвинуваченого, вона та її родичі отримали невідворотні наслідки у вигляді тяжкої шкоди здоров`ю та майну. На її думку, ОСОБА_6 жодних висновків для себе не зробив, поводить себе зухвало, моральну та матеріальну шкоду не компенсував.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, обвинувачений не оспорює фактичні обставини, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, пояснив в судовому засіданні, що правильно розуміє зміст зазначених обставин та його позиція є добровільною з огляду на що суд вважає їх встановленими.
Крім того, судом було досліджено висновок експерта №947 від 04.11.2019 року, згідно якого у ОСОБА_4 має місце тілесні пошкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням, яке могло утворитися від дії тупих твердих предметів, можливо в ДТП. Дане тілесне пошкодження могло утворитись в строк 12.10.2019 року. По ступеню тяжкості дане тілесне пошкодження відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. (а.с.83-84)
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні пошкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вперше вчинив нетяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, його особу, а саме те, що він є офіційно одружений, має двоє неповнолітніх дітей (а.с.96-97), в силу ст.89 КК України раніше не судимий (а.с.90-91), має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно (а.с.95), є інвалідом 3 групи (а.с.101). Відповідно до матеріалів досудової доповіді від 28.02.2020 року щодо ОСОБА_6 доцільно застосувати покарання альтернативне позбавленню волі. (а.с.63-63).
Відповідно до довідки №4544 від 21.10.2019 р. Миколаївського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_6 на обліку не перебуває. (а.с.94) Відповідно до довідки №4488 від 23.10.2019р. Миколаївської психіатричної лікарні №1 ОСОБА_6 на обліку не перебуває. (а.с.93)
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає визнання вини та часткове відшкодування шкоди потерпілій.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин ОСОБА_6 призначити покарання у межах санкції, встановленої ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн.
Крім того, з врахуванням обставин вчиненого злочину, його наслідків у виді завдання тілесних ушкоджень особі похилого віку, наявності у обвинуваченого посвідчення водія (а.с.98), із врахуванням думки потерпілої, суд приходить до висновку про необхідність застосування додаткового покарання у виді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
22 січня 2020 року ОСОБА_4 був поданий до суду цивільний позов, в якому вона просить: стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2000грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а також витрати на адвоката; (а.с.36-37)
02.03.2020 року ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 2000 грн. на відшкодування суми франшизи за страховим полісом №АО/4047704 та 1000 грн. за послуги адвоката. (а.с.103) А тому, позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2000 грн. та витрат на адвоката в розмірі 1000 грн. були сплачені обвинуваченим до вирішення справи по суті, а тому, не підлягають стягненню.
Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн завданої в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , то такі вимоги підлягають повному задоволенню.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом враховується, що вчинені ОСОБА_6 порушення правил дорожнього руху призвели до завдання фізичного болю та страждань потерпілій ОСОБА_4 внаслідок закритого перелому хірургічної шийки плечової кістки зі зміщенням. (а.с.83-84) Зазначені дії викликали зміни у житті потерпілої, що полягали у необхідності проведення тривалого лікування, обмежили потерпілу у пересуванні та змозі вести звичний образ життя. При цьому суд враховує також похилий вік потерпілої, 1941 року народження та стан її здоров`я.
З огляду на обставини справи, беручи до уваги вищевказані засади, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 10 000 грн., що об`єктивно відповідатиме характеру дій заподіювача шкоди, глибині страждань та розміру моральної шкоди.
Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. Стороною обвинувачення надано довідки щодо вартості проведення у кримінальному провадженні судової експертизи по дослідженню технічного стану транспортних засобів №564 від 14.11.2019 року на суму 1256,08грн, №564 від 14.11.2019 року на суму 1256,08грн, №552 від 15.11.2019 року на суму 1256,08грн, №553 від 19.11.2019 року на суму 2512,16грн. та актом здачі прийому висновку судового експерта №19-1249 від 20.11.2019 року на суму 942грн. загальною вартістю 5966,32грн.
Відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме автомобіль марки Mitsubishi Pajero, р.н. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання обвинуваченому слід залишити ОСОБА_9 за належністю. (а.с.85-86, 87, 98)
Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру на проведення судових екпертиз на загальну суму 5 966 ( п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість ) грн 32 коп.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн. У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Речові докази у кримінальному провадженні №0003674 після набрання вироком законної сили, а саме:
- автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» р.н. НОМЕР_1 - залишити власнику ОСОБА_9 .
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1