Справа № 368/208/20 Го Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2046/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 01 квітня 2020 року про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року ОСОБА_8 засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строк на 3 роки.
Початок строку покарання 31.05.2018 року, кінець строку покарання 31.05.2023 року, 1/3 строку покарання 31.01.2020 року.

Засуджений ОСОБА_8 покарання відбуває у державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» з 16.07.2018 року.

В.о. начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» звернувся до суду з клопотанням, погодженим із спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації, про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами засудженому ОСОБА_8 .

Засуджений ОСОБА_8 також звернувся з клопотанням про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 1 квітня 2020 року подання та клопотання задоволено, засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину основного покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 16.02.2018 р. у виді позбавлення волі 3 роки 61 днів замінено на 2 роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20 % заробітку щомісячно в дохід держави.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотань засудженого та начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини у виді позбавлення волі більш м`яким. В обґрунтування апеляційної скарги звертає увагу на те, що висновок суду про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_8 5 місяців перебував в СІЗО, де дисциплінарних стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався, за час відбування покарання отримав 5 заохочень, проте добросовісна поведінка засудженого є його обов`язком і процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, крім того, судом не приділено уваги особі засудженого, який вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого загинула людина, збитки ОСОБА_8 відшкодовано лише 2 109,68 грн. із 92 238 грн. Вважає, що вказані обставини свідчать про передчасність заміни покарання на більш м`яке і порушує принцип невідворотності призначеного судом покарання.

Захисником засудженого подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни. Вважає, що судом повно та всебічно з`ясовані обставини справи, характеристику засудженого, його ставлення до скоєного злочину, наявність доказів до подальшого працевлаштування, взяття ТОВ «Агрофірма Київська» засудженого на поруки. Також вказує, що прокурором помилково вказано суму визначеної судом компенсації, оскільки ухвалою Апеляційного суду Київської області вирок змінено в частині цивільного позову, ухвалено стягнети на користь ОСОБА_9 15 000 гривень, на користь ОСОБА_10 50000 грн, і на дату подання апеляційної скарги прокуром засуджений відшкодував кошти на загальну суму 35 100 грн, при цьому потерпілому ОСОБА_9 у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.ч.3,4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, і можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Замінюючи невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 61 днів на 2 роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20 % заробітку щомісячно в дохід держави, суд встановив, що засуджений ОСОБА_8 станом на 31.01.2020 року відбув 1/3 частину строку покарання, позитивно характеризується, відбуваючи покарання має п`ять заохочень, дисциплінарних стягнень не має, тобто став на шлях виправлення. Крім того, суд зазначив, що матеріалами справи підтверджено ту обставину, що в разі звільнення ОСОБА_8 має намір працевлаштуватися на посаду слюсара на ТОВ «Агрофірма Київська» та проживатиме за місцем своєї реєстрації.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду погодитися не може з огляду на наступне.
Так, заміна невідбутої частини покарання у виді 3 років 61 дня позбавлення волі на більш м`яке у виді 2 років виправних робіт, є неспівмірним та суперечить принципу невідворотності покарання за вчинений злочин.
Висновок суду про те, що засуджений став на шлях виправлення не є безумовною обставиною для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, враховуючи також принцип невідворотності виконання і відбування покарань, визначений у ст. 5 КВК України.

Також, призначивши більш м`яке покарання у виді виправних робіт, суд не дотримався вимог ст.57 КК України.

Як випливає із зазначеної правової норми покарання у виді виправних робіт відбувається за місцем роботи засудженого, а у відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (п.12) покарання у виді виправних робіт може бути призначене лише працюючим особам.

Так як ОСОБА_8 не працює, а відбуває покарання у виправній колонії, то йому не може бути призначене у порядку ст.82 КК України покарання у виді виправних робіт за місцем роботи, а можливість призначення такого покарання під гарантії працевлаштування законодавством не передбачена.

За таких обставин, доводи прокурора є вірними і ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_8 та в.о. начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)»про заміну невідбутої частини строку основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 1 квітня 2020 року, якою засудженому ОСОБА_8 не відбуту частину основного покаранняза вироком Макарівського районного суду Київської області від 16.02.2018 р. у виді позбавлення волі 3 роки 61 днів замінено на 2 роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20 % заробітку щомісячно в дохід держави - скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотань засудженого та в.о. начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини основного покаранняу виді позбавлення волі за вироком Макарівського районного суду Київської області від 16.02.2018 р. більш м`яким у виді виправних робіт, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: