справа №619/914/19
провадження №1-в/619/187/20
УХВАЛА
Іменем України
28 вересня 2020 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні подання Дергачівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі, Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про пом`якшення призначеного покарання,
установив:
До суду надійшло подання Дергачівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про пом`якшення призначеного покарання стосовно засудженого ОСОБА_4 . У обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_4 з 15.07.2019 перебуває на обліку в Дергачівському міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області. 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі - Закон), яким внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України та встановлено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.
У судове засідання засуджений ОСОБА_4 не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд подання без його участі, проти подання не заперечує.
Представник Дергачівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Враховуючи, що судом не визнавалася обов`язковою явка засудженого ОСОБА_4 та представника Дергачівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, суд вважає можливим розглянути подання без їх участі.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не підтримала подання.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення подання, виходячи з наступного.
Як убачається з вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 04.06.2019, який набрав законної сили 05.07.2019, ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим у вигляді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішити питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.
Частинами 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, яким внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Санкція ч. 1 ст. 185 КК України у попередній редакції передбачала штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Санкція ч. 1 ст. 185 КК України у новій редакції передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з визначенням іспитового строку 1 рік на підставі ст. 75 КК України.
Отже, згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, суд фактично має замінити призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в новій санкції більш м`якого виду покарання.
Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням (наприклад, обмеження волі чи виправні роботи), призначена їй міра покарання теж підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.
Отже, з урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України та положень Закону України №2617-VIII, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки позбавлення волі за ч. 1 ст. 185 КК України засудженому ОСОБА_4 може бути замінено лише на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Міра покарання це якісна і кількісна характеристика визначеного судом згідно з законом покарання за злочин. Отже, міра покарання охоплює не лише строк та розмір покарань, але і їхній вид та кількість.
З урахуванням змін внесених Законом України №2617-VIII до санкції ч. 1 ст. 185 КК України пом`якшується вид покарання, проте з урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України посилюється строк покарання.
За таких обставин, максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначене за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, згідно Закону України №2617-VIII від 22.11.2018, значно перевищує (більше між у два рази) строк призначеного засудженому вироком суду покарання у виді позбавлення волі, а тому приведення вироку суду у відповідність до вимог вказаного Закону, у даному випадку, погіршує становище засудженого, а у випадку, коли закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
При цьому, суд не вбачає підстав для застосування правил, встановлених ч. 1 ст. 72 КК України. Так, згідно з ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу. В свою чергу можливість перерахування покарання за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, можливе лише у разі відбуття засудженим частини покарання (друге речення ч. 3 ст. 74 КК України).
У даному випадку засуджений покарання не відбував, оскільки був звільнений від відбування покарання вироком суду, а тому відсутня можливість перерахувати відбуте ним покарання, а отже й застосовувати правила ч. 1 ст. 72 КК України.
За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення подання органу пробації.
Керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у задоволенні подання начальника Дергачівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1