Номер провадження: 11-кп/813/2106/20
Номер справи місцевого суду: 522/2541/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

цивільного позивача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001053 від 08.05.2018 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2020 рокубув продовжний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 до 08.11.2020 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинуваченого був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу в якій просить змінити ухвалу суду, та обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як стороною обвинувачення не доведено, що ризики, які були встановлені в попередніх судових рішеннях про застосування та продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, не зменшились.

Суд першої інстанції не врахував, що в обвинуваченні роль ОСОБА_9 була визначена, як пасивна, він особисто не завдавав тілесних ушкоджень потерпілим.

Також суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, та не має наміру порушувати будь-які покладені на нього судовим рішенням обов`язки та ухилятися від правосуддя.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора та цивільного позивача, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з приписом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч. 1 ст. 263 КК України, а тому встановлення на даному етапі обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_10 у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч. 1 ст. 263 КК України, на даній стадії не перевіряється.

З огляду на наведене, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо врахування при продовженні запобіжного заходу обставин кримінального правопорушення, встановлених та інкримінованих ОСОБА_9 в обвинувальному акті.

Оскаржуваною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_9 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися суду.
Також апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших учасників кримінального провадження, які ще не допитані судом, може вчините інше кримінальне правопорушення.

На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченийраніше не судимий та має постійне місце проживання, проте вважає, що зазначені обставини істотно не зменшують існування вищезазначених ризиків та не спростовують висновок суду про те, що запобіжний захід обвинуваченому має бути продовжений.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, та про необхідність обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При таких обставинах, відповідно до вимог ст. 407 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підтвердження не знайшли, передбачених законом підстав для скасування ухвали суду не встановлено.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001053 від 08.05.2018 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде проголошено 16.10.2020 року о 14.00 годині в залі судових засідань Одеського апеляційного суду №10.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3