Справа № 127/451/18
Провадження №11-кп/801/7/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.08.2018 року у кримінальному провадженні №0002968 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , 1971 р.н. 30 дня 10 місяця уродженця с. Болохово Киреєвського району Тульчинської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого комірником на ТОВ «Стеді», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
09.10.1986 року вироком Староміського районного суду м. Вінниці за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки;
13.01.1987 року вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ч. 2 ст. 145, ч. 2 ст. 89, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
18.06.1991 року вироком Ленінського районного суду м. Вінниці за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
29.02.2000 року вироком Староміського районного суду м. Вінниці за ч. 2 ст. 144 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі;
17.05.2007 року вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;
23.12.2011 року вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;
30.10.2013 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області звільненого умовно-достроково з невідбутим строком 9 місяців 17 днів;
29.12.2014 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;
13.08.2015 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; звільненого 06.06.2017 року умовно-достроково з невідбутим строком 9 місяців 17 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

захисника : ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_7

В с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.08.2018 року скасувати, справу закрити за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ст. 185 КК України.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.08.2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2015 року та остаточно призначено покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку суду.
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати по проведенню експертизи в сумі сто дев`яносто вісім гривень на користь держави.
Вирішено долю речових доказів.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
08.09.2017 року о 10:00 год. ОСОБА_7 перебував на території центрального ринку, що за адресою: вул. Коцюбинського, 13 м. Вінниця. У торговельному контейнері № 288 ОСОБА_7 помітив електричну плиту ТМ «Леміра» на дві конфорки, моделі «ЭПЧ-Т 2-3,0/220», належну ОСОБА_10 . В цей момент в ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, підбурюваний жагою до наживи та протиправного збагачення, діючи повторно, умисно, таємно, ОСОБА_7 взяв з прилавку вказану електричну плиту марки ТМ «Леміра» та разом з нею пішов в правий бік торгівельного ряду, з метою покинути місце злочину непомітно. Однак ОСОБА_7 помітив та зупинив ОСОБА_11 .
Таким чином ОСОБА_7 вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6844/17-21 від 04.12.2017 року ринкова вартість вищевказаної електричної плити на дві конфорки станом на 08.09.2017 р., складає 514,33 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 намагався завдати ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суду 514,33 грн.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що у обвинуваченого не було наміру на викрадення чужого майна, оскільки він разом із дружиною проходили вздовж торгівельних контейнерів та придивлялися на електричні плити, так як мали бажання придбати для себе, він взяв плитку та відійшов до продавців від контейнера на 2-3 метри в сторону, щоб запитати вартість плитки, але до нього раптово підійшли і сказали, що він мав намір скоїти крадіжку.
Під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження вчинення ним інкримінованого йому злочину передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Під час апеляційного розгляду прокурором подано заяву прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 в порядку ст. 403 КПК України про відмову від апеляційної скарги на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.08.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив, прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора, вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.08.2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задоволити його апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_9 , який підтримав вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.3, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Закон визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна. Від усіх інших форм викрадення крадіжку відрізняє спосіб вилучення такого майна - таємність.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб. Як правило крадіжка вчинюється за відсутності будь-яких осіб (власників, володільців майна, осіб, під охороною яких воно перебуває, очевидців тощо). Крадіжкою визнається також протиправне вилучення чужого майна і тоді, коли воно здійснюється у присутності потерпілого або інших осіб (наприклад, ці особи спостерігають за діями винного на певній відстані), але сам винний не усвідомлював цього моменту і вважав, що діє таємно від інших осіб. Таємним також визнається викрадення, яке вчинюється у присутності потерпілого або інших осіб, але непомітно для них.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України грунтуються на всебічному, повному й неупередженому в дотримання вимог ст. 94 КПК України дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Суд першої інстанції, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

На підставі цих доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами обвинуваченого та його захисника під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визнав обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, кваліфікувавши його дії, як закінчений замах на крадіжку, вчинену повторно.
Висновки суду щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України належним чином обґрунтовані та вмотивовані, вирок суду відповідає вимогам КПК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого є аналогічними тим, які обвинувачений ОСОБА_7 викладав під час судового розгляду суду першої інстанції.
На кожен із доводів суд першої інстанції у вироку навів відповідну мотивацію щодо їх безпідставності, пославшись на сукупність перевірених в судовому засіданні доказів, та дійшов вірного висновку, що ОСОБА_7 намагається уникнути відповідальності за скоєння злочину.
З висновком щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України погоджується суд апеляційної інстанції.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_7 вину не визнавав, стверджував, що умислу на крадіжку у нього не було, оскільки мав намір придбати електричну плитку, про що також зазначав у апеляційній скарзі.
В основу вироку суд першої інстанції обґрунтовано поклав дані, встановлені з показань потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які узгоджуються між собою, проаналізував сукупність зібраних у ході досудового розслідування письмових доказів.
Так, потерпілий ОСОБА_10 під час судового розгляду у суді першої інстанції пояснював, що на Центральному ринку у м. Вінниці в контейнері № 288 він продає електроінструменти та побутові товари. Торгівлю в його контейнері здійснює реалізатор, від якого йому стало відомо про те, що продавці з сусідніх контейнерів затримали чоловіка, який намагався викрасти його електроплиту.
Свідок ОСОБА_12 під час судового розгляду пояснював, що він працює реалізатором у потерпілого ОСОБА_10 на Центральному ринку. 08.09.2017 року близько 11 години він, відійшовши від контейнера, попросив свідка ОСОБА_14 , який здійснює торгівлю навпроти нього, та свідка ОСОБА_13 , яка торгує поряд, приглянути за його товаром. Через десять хвилин повернувшись, побачив ОСОБА_7 , якого затримав ОСОБА_14 . Зі слів свідка ОСОБА_14 йому відомо, що ОСОБА_7 спочатку підійшов до контейнера, далі відійшов від нього, а потім повернувся, взяв плитку під руку та пішов. Через 12 метрів ОСОБА_14 наздогнав ОСОБА_7 та затримав. Спочатку ОСОБА_7 пропонував працівникам ринку мирно розійтися, а коли приїхали працівники поліції, то став поводитися агресивно.

Свідок ОСОБА_13 під час судового розгляду пояснювала, що вона працює на Центральному ринку, здійснює торгівлю в контейнері № 289. За проханням ОСОБА_12 , який торгує в контейнері № 288, вона наглядала за його товаром. Через деякий час до контейнера ОСОБА_12 підійшов ОСОБА_7 та почав роздивлятися електроплитку, яка лежала на піддоні біля контейнера. Потім вона відійшла, а коли повернулася, то дізналася, що у ОСОБА_12 викрали плиту.
Свідок ОСОБА_14 пояснював, що здійснює торгівлю в контейнері № 646 на Центрального ринку. Контейнер № 288, де працює ОСОБА_12 знаходиться навпроти нього. Коли ОСОБА_12 відійшов від контейнера, до прилавку підійшов ОСОБА_7 , взяв електричну плитку в руки, подивився, поставив на місце та відійшов. Потім ОСОБА_7 , повернувшись, взяв цю ж плитку під руку та пішов у бік виходу з ринку. Він помітив це, побіг за ОСОБА_7 , затримав його за 8-10 метрів від контейнера та привів його до контейнера.
Свідок ОСОБА_15 пояснював, що він працює на Центральному ринку. Одного разу ОСОБА_12 , який працює біля нього, відійшов від свого контейнера, а він та свідок ОСОБА_14 приглядали за його товаром. В цей час до прилавку підійшов ОСОБА_7 , взяв електричну плитку в руки, подивився, поставив на місце та відійшов. Потім ОСОБА_7 , повернувшись, взяв цю ж плитку під руку та швидко пішов. ОСОБА_14 теж це помітив та наздогнав ОСОБА_7 . Він підійшов до ОСОБА_7 з іншого боку та допоміг ОСОБА_14 затримати його. ОСОБА_7 просив їх не викликати поліцію. ОСОБА_7 ні до кого не звертався, щоб запитати ціну плитки, а коли взяв плитку, пішов у зворотному напрямку, а не до них.
Крім того, свідок ОСОБА_15 звертав увагу на те, що ОСОБА_7 був затриманий свідком ОСОБА_14 за 8-10 метрів від контейнера № 288, де потерпілий ОСОБА_10 продає електроінструменти та побутові товари.

Показання свідків, які узгоджуються між собою, спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він взяв плитку та відійшов до продавців від контейнера на 2-3 метри в сторону, щоб запитати вартість плитки.
За таких обставин, суд дійшов вірного висновку, що під час судового розгляду підтверджено наявність у ОСОБА_7 наміру вчинити крадіжку плити, а не придбати її.
З показань свідків встановлено, що ОСОБА_7 вчинив дії спрямовані на викрадення електричної плитки, а саме, подивившись на плитку відходив, потім повернувся і, взявши її попрямував не до продавців, які були біля контейнера, а в бік виходу з ринку, затриманий був за 8-10 метрів від контейнера та пропонував мирно розійтися, в присутності працівників поліції поводився агресивно.
Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_7 виконав усі дії, необхідні для викрадення електричної плитки, однак через те, що був затриманий свідками злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 є послідовними, логічними, не викликають сумнівів у їх правдивості, узгоджуються з іншими доказами, зокрема протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2017 року, згідно якого ОСОБА_10 просить вжити заходи до раніше незнайомої йому особи, яка 08.09.2017 року з торгової палатки № 288, що на Центральному ринку по вулиці Коцюбинського, 13 викрала його електроплиту ТМ «Леміра» на дві комфорки, моделі «ЭПЧ-Т 2-3,0/220» з двома пласкими конфорками, сума збитку 515 грн.; протоколом огляду місці події від 08.09.2017 року, згідно якого проводився огляд території Центрального ринку, де знаходиться торговий контейнер № 288. В ході огляду було вилучено електричну плитку; протоколом огляду предмета від 08.09.2017 року, згідно якого проводився огляд електричної двохконфорної плити ТМ «Леміра»; постановою про призначення експертизи від 24.10.2017 року; висновком експерта № 6844/17-21 від 04.12.2017 року, згідно якого ринкова вартість двохконфорної електричної плити ТМ «Леміра», станом на 08.09.2017 р., складала 514,33 грн.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.12.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_14 упізнав особу на фото № 4, як ту, що викрала електроплиту; довідкою до даного протоколу, згідно якої на фото № 4 зображений ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.12.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_16 упізнала особу на фото № 1, як ту, що викрала електроплиту; довідкою до даного протоколу, згідно якої на фото № 1 зображений ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.12.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_12 упізнав особу на фото № 2, як ту, що викрала електроплиту; довідкою до даного протоколу, згідно якої на фото № 2 зображений ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.12.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_15 упізнав особу на фото № 3, як ту, що викрала електроплиту; довідкою до даного протоколу, згідно якої на фото № 3 зображений ОСОБА_7 .

Частиною 2 ст. 15 КК України визначено, що замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Рішення щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України відповідає вимогам ст. 370 КПК України, висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що твердження ОСОБА_7 , що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України є безпідставними, тому апеляційні вимоги обвинуваченого задоволенню не підлягають.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 50, ст. 65 КК України, визначив покарання, яке відповідає принципам законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації, є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстави, визначені ст. 409 КПК України, для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

На підставі ст. 403 КПК України суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для прийняття відмови прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Керуючись ст. 404, 405,407, 419 КПК України суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:
Задоволити заяву прокурора про відмову прокурора від апеляційної скарги.
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити.
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.08.2018 року суду Вінницької області щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4