Дата документу 25.01.2021 Справа № 332/1/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/1/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/105/21 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м . Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000005, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 січня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене під час огляду 01.01.2021 року, а саме на транспортний засіб марки «Мерседес», моделі «А 170» CD1, реєстраційний номер (BG НОМЕР_1 ), який перебуває у користуванні ОСОБА_10 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000005 від 1 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.01.2021 року, близько 07 год., ОСОБА_10 , знаходячись на міжповерховій клітині між першим та другим поверхом під`їзду №2, будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, направленим на умисне вбивство малознайомого йому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході раптово виниклого конфлікту, з мотивів особистої неприязності, усвідомлюючи та бажаючи спричинення потерпілому смерті, дістав з карману своїх штанів ніж, при цьому стиснувши його у правій руці, наніс йому один удар ножем в область грудної клітини зліва, чим спричинив потерпілому згідно повідомлення з КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР, проникаюче поранення грудної клітини, проникаюче поранення серця, шок 2-4 ступеня.
В подальшому ОСОБА_10 , усвідомлюючи характер вчинених ним дій, зник з місця вчинення злочину, не надавши потерпілому медичної допомоги, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але смерть ОСОБА_12 не настала, у зв`язку з своєчасним наданням йому медичної допомоги.
Під час відпрацювання місця події було встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , користується транспортним засобом марки «Мерседес» моделі «А 170» CD1, реєстраційний номер ( НОМЕР_2 ). 01.01.2021 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Запоріжжя, по вул. Сеченова 25-А, було виявлено та вилучено автомобіль марки «Мерседес» моделі «А 170» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому можуть перебувати знаряддя вчинення злочину або інші об`єкти, які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ встановлення факту та обставин вчинення кримінального правопорушення.
В ході досудового розслідування вищевказаний транспортний засіб, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
В обґрунтування клопотання посилався на те, що з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховання, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, є необхідність у накладенні арешту на майно, а саме, транспортний засіб марки «Мерседес», моделі «А 170» CD 1, реєстраційний номер (BG НОМЕР_1 ), який перебуває у користуванні ОСОБА_10 .

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання про накладення арешту, посилався на те, що з матеріалів справи не випливає, що зазначений транспортний засіб в рамках даного кримінального провадження відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, зокрема не є знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, зберіг на собі його сліди, оскільки правопорушення було вчинено в іншому місці за іншою адресою.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, незастосування норм кримінального процесуального законодавства, які підлягали застосуванню.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вказаний автомобіль постановою слідчого визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, що в свою чергу свідчить про необхідність його збереження для можливості використання в якості доказів обставин вчинення злочину, можливості звернення до слідчого судді клопотання про проведення огляду транспортного засобу в порядку обшуку та в разі задоволення, можливість ефективного проведення огляду транспортного засобу у тому вигляді та з тим вмістом, який зберігся.

Також вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги як підтвердження необхідності та доцільності накладання арешту, додані до клопотання про арешт майна копії матеріалів кримінального провадження.

Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту майна та накласти арешт на майно, вилучене 01.01.2021 року під час проведення огляду, а саме, на автомобіль марки «Мерседес», моделі «А 170» CD1, реєстраційний номер (BG НОМЕР_3 ).

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану ним апеляційну скаргу та вказав, що ОСОБА_10 пред`явлена підозра за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, при цьому знаряддя вчинення злочину не знайдено. Крім того, зазначив, що в день скоєння злочину, ОСОБА_10 користувався автомобілем, на який просить накласти арешт, і в ньому можливо залишились сліди крові потерпілого. Виявлення та вилучення речових доказів, які можуть перебувати в транспортному засобі обумовлюються накладення на нього арешту з метою подальшого огляду вмісту вказаного транспортного засобу. Окремо додав, що 1 січня 2021 року працівниками поліції було проведено лише зовнішній огляд транспортного засобу та опечатано його.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити. В обґрунтування заперечень казала, що інкримінований злочин було скоєно в іншому місці при значній відстані від автомобіля. Також зауважила, що ОСОБА_10 не було затримано в автомобілі, який було вилучено через 7 годин після скоєння злочину. Вказала, що більш ніж тиждень тому, автомобіль було повернуто користувачу, і якщо там щось і знаходилось, то вже цього немає. Крім того, зазначила, що цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній та автомобіль не є речовим доказом.

Заслухавши доповідь судді, прокурора та представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Норми, наведені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному провадженні слідчий суддя вищезазначених вимог закону не дотримався, неправильно вирішив клопотання по суті, не врахував вимоги кримінального процесуального закону при відмові в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Висновки слідчого судді про відсутність підстав для накладення арешту на майно зводяться до того, що зазначений транспортний засіб в рамках даного кримінального провадження не відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, зокрема не є знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, оскільки клопотання слідчого та додані до нього матеріали містять достатньо даних на обґрунтування відповідності цього майна ознакам речових доказів, закріплених у ст. 98 КПК України, а також наведено мотиви та підстави арешту такого майна.

Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 1 січня 2021 року вбачається, що о 9 год. 59 хв. відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР під № 0000005 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 6).
Згідно протоколу огляду місця події від 1 січня 2021 року, який проводився в період часу з 15 год. 56 хв. до 16 год. 35 хв. вбачається, що під час його проведення було вилучено автомобіль марки «Мерседес» моделі «А170» CD 1 в сірому кольорі, реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с. 10-15).
Постановою слідчого Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000005 від 01.01.2021 року вищевказаний автомобіль (а.с. 19).
Із рапорту слідчого Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 випливає, що ОСОБА_10 користується транспортним засобом марки «Мерседес» моделі «А170» CD1 в сірому кольорі, реєстраційний номер НОМЕР_4 . В зазначеному автомобілі можуть перебувати знаряддя вчинення злочину або інші об`єкти, які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ встановлення факту та обставин вчинення кримінального правопорушення (а.с. 24).

Як вбачається із рапорту начальника СКП Заводського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_14 , ОСОБА_10 01.01.2021 року приблизно о 7 год., за допомогою вищезазначеного автомобіля прибув на місце скоєння кримінального правопорушення, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 та через деякий час залишив зазначену адресу, скориставшись вказаним автомобілем (а.с. 25).
Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що знаряддя, інкримінованого ОСОБА_10 злочину не знайдено.
Таким чином, вказаний автомобіль міг зберегти речовий доказ, сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки як було встановлено органом досудового розслідування, ОСОБА_10 1 січня 2021 року до та після скоєння інкримінованого йому злочину користувався автомобілем, на який слідчий просив накласти арешт.
Колегія суддів вважає, що зазначений об`єкт відповідає критерію речового доказу, зазначеного у ст. 98 КПК України, а тому накладення арешту з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, буде відповідати вимогам кримінального процесуального закону.

Крім того, відомостей на підтвердження негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представником ОСОБА_10 не надано та колегією суддів не встановлено.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження прав завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає, оскільки обставини в кримінальному провадженні вимагають вжиття саме такого заходу державного регулювання як арешт майна.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом злочину.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою необхідно задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000005, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 1 січня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000005, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 січня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на майно, вилучене під час огляду 01.01.2021 року, а саме, на транспортний засіб марки «Мерседес», моделі «А 170» CD1, реєстраційний номер (BG НОМЕР_3 ), який перебуває у користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3