ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законних представників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представників служби у справах дітей та сім`ї Фастівської міської ради ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Фастові кримінальне провадження № 0000289 від 13.03.2020 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 10 класу ФНВК «ЗОШ І-ІІ ступенів № 7 ЦВПВ «Гарт», не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 10 класу ФНВК «ЗОШ І-ІІ ступенів № 7 ЦВПВ «Гарт», не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2020 року близько 01 години, точного часу не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи разом з неповнолітнім ОСОБА_5 біля домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_10 , вирішив незаконно заволодіти автомобілем «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , про який достовірно знав, що він зберігається в гаражному приміщенні вказаного домоволодіння, та запропонував заволодіти вказаним автомобілем ОСОБА_5 , на що останній погодився.

Відразу після цього, реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом і усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , діючи умисно, не маючи дозволу власника, шляхом розпилювання зачиняючого пристрою воріт гаражного приміщення, проникли до вказаного приміщення, та, відчинивши його ворота, викотили автомобіль «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, власником якого є ОСОБА_14 , а безпосереднім користувачем ОСОБА_10 , встановивши таким чином контроль над транспортним засобом.

Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, заволодівши вказаним автомобілем, відкотили його від гаражного приміщення, де ОСОБА_4 , сівши за кермо вказаного транспортного засобу, за допомого дротів замка запалення завів його, таким чином привівши його в рух, та після цього зникли з місця вчинення злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 26736 грн 52 коп, та позбавили його можливості розпорядження транспортним засобом.

Тому суд вважає обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення.

13 березня 2020 року близько 01 години, точного часу не встановлено, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи разом з неповнолітнім ОСОБА_4 біля домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_10 , погодився на пропозицію останнього на незаконне заволодіння автомобілем «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , про який ОСОБА_4 достовірно знав, що він зберігається в гаражному приміщенні вказаного домоволодіння.

Відразу після цього, реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом і усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , діючи умисно, не маючи дозволу власника, шляхом розпилювання зачиняючого пристрою воріт гаражного приміщення, проникли до вказаного приміщення, та, відчинивши його ворота, викотили автомобіль «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, власником якого є ОСОБА_14 , а безпосереднім користувачем ОСОБА_10 , встановивши таким чином контроль над транспортним засобом.

Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою між собою, заволодівши вказаним автомобілем, відкотили його від гаражного приміщення, де ОСОБА_4 , сівши за кермо вказаного транспортного засобу, за допомого дротів замка запалення завів його, таким чином привівши його в рух, та після цього зникли з місця вчинення злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 26736 грн 52 коп, та позбавили його можливості розпорядження транспортним засобом.

Тому суд вважає обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого злочину, повідомив, що вони разом з ОСОБА_15 перебуваючи у мікрорайоні Потіївка у м. Фастові проходили повз будинок потерпілого і побачили гараж де зберігається автомобіль, який ОСОБА_4 запропонував викрасти. При цьому, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 достовірно знали, що у гаражі зберігається автомобіль, також знали кому він належить, оскільки недалеко проживають. Потім вони разом прийшли до ОСОБА_4 додому, де провели там деякий час. Після чого, о 12 годині ночі разом пішли до домоволодіння потерпілого, де полотном по металу розпиляли болт (зачиняючий пристрій) на воротах гаража та проникли в середину. Надалі викотили автомобіль з гаража, докотили до струмка та завели його. На автомобілі вони поїхали спочатку до мікрорайону Казнівка, а потім у місто. У подальшому вони поїхали до лісу, де і залишили автомобіль, та пішли додому. Вдома вони попили чай та пішли назад до автомобіля, який перекотили до того місця де їх зупинили працівники поліції. ОСОБА_4 зауважив, що перед цим в лісі вони знімали всередині автомобіля обшивку, щоб їх не помітили і не зупинили. Повідомив, що посвідчення водія у нього не має. ОСОБА_4 наголосив, що заволоділи вони транспортним засобом з метою покататися. Вважає, що це ненормальна поведінка, щиро розкаюється у скоєному. Зауважив, що у нього нормальні умови проживання в сім`ї. ОСОБА_4 проживає разом батьком, матір`ю та сестрами. Зазначив, що навчається він не сильно добре, відповідні висновки зробив та просить вибачення у потерпілого.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_8 повідомила, що того дня близько 22 год вона лягла спати, після чого її син вийшов з будинку. На наступний день, вранці до них в гості прийшов ОСОБА_16 , вони з сином збиралися на рибалку. Зауважила, що її син нормальна дитина, спокійний, допомагає в побуті, раніше схильності до злочинів у нього не було, стан здоров`я нормальний, на обліку у лікарів в не стояв. ОСОБА_8 з приводу події вела бесіду з сином, який дуже шкодує про вчинене. Також повідомила, що син іноді ввечері виходить гуляти на вулицю. Зазначила, що потерпілий є їхнім сусідом, якому вони вже відшкодували частину завданої шкоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого злочину, повідомив, що з ОСОБА_17 він спілкується вже близько одного року, вони товаришують. Повідомив, що того дня вони спочатку оглянули гараж де знаходився автомобіль, а потім пішли до ОСОБА_18 додому де взяли ножівку, якою перепиляли болт (замикаючий механізм) та зайшли до гаража. При цьому, автомобіль, що знаходився у тому гаражі, був відчинений. У подальшому вони вдвох відкотили автомобіль до струмка де завели його, та поїхали кататися. Спочатку вони їздили на автомобілі по мікрорайону Казнівка, а потім і по місту. Надалі автомобіль вони залишили у лісі. Зауважив, що за кермом автомобіля по черзі були він та ОСОБА_19 .. Повідомив, що посвідчення водія у нього не має. Також зауважив, що вони знімали обшивку в салоні автомобіля, яку вони потім викинули в лісі. Безкровному також відомо, що обшивку потім знайшли. Про викрадення транспортного засобу нікому не розповідали. Викрали вони автомобіль з метою покататися. До вчиненого ОСОБА_16 відноситься негативно. Повідомив, що проживає разом з батьками, сестрами та братом. Зазначив, що батьки його належним чином забезпечують та не змушують вчиняти злочини. ОСОБА_16 наголосив, що допомагає батькам, навчається не дуже добре, загалом навчання йому не цікаве. З потерпілим після вчинення злочину він спілкувався, вибачався перед ним, відповідні висновки для себе зробив. Запевняв, що злочини у майбутньому він вчиняти не буде.

Як повідомив законний представник обвинуваченого ОСОБА_20 , в день події він перебував на роботі. Про подію він дізнався на наступний день від дружини. Зауважив, що його син спокійний, алкогольні напої, наркотики не вживає, не курить. ОСОБА_9 загалом контролює свого сина, всім належним його забезпечує. На обліку у лікарів його син не перебуває. ОСОБА_9 проводив профілактичну бесіду з сином, та запевнив суд, що останній зробив для себе відповідні висновки. Останнім часом його син не ходе гуляти, допомагає. ОСОБА_9 також готовий відшкодувати потерпілому реально понесені збитки.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що в один з днів зранку, коли він збирався на автомобілі їхати на роботу, він відчинив гараж та виявив відсутність автомобіля. Спочатку він подумав, що на автомобілі міг поїхати його батько, але ворота були відчинені та підперті покришкою від колеса автомобіля. Потім ОСОБА_10 зателефонував до поліції та повідомив про викрадення автомобіля. Зауважив, що до моменту вчинення злочину знав лише одного обвинуваченого ОСОБА_21 , так як останній є його сусідом. Наголосив, що дозвіл на керування цим транспортним засобом він не надавав. Потерпілий повідомив, що після того, як працівниками поліції автомобіль було повернуто, він був пошкоджений зсередини, були зняті дверні карти, відірвані передня панель, «бардачок», чохли були порвані та вже непридатні для користування. При цьому, також були пошкодження і зовні автомобіля. ОСОБА_10 повідомив, що обвинувачені вибачалися перед ним за скоєне. Зауважив, що батьки ОСОБА_4 сплатили йому частину грошей в рахунок відшкодування шкоди завданої йому обвинуваченими, а іншу зобов`язалися сплатити пізніше. ОСОБА_10 також уточнив, що автомобіль, який викрали обвинувачені, 1991 року випуску. Автомобіль завжди зберігався в гаражі, який замикався зсередини.

Крім повного визнання своєї вини неповнолітніми обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця події (домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ) від 13.03.2020 з ілюстративною таблицею; протоколом огляду місця події, а саме: території біля бази відпочинку «Дубравушка» у м. Фастові Київської області від 13.03.2020 з ілюстративною таблицею де було виявлено автомобіль ВАЗ 2107 синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 ; протоколом огляду речового доказу автомобіля - ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 ; постановою про визнання речовим доказом автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 від 17.03.2020; розпискою ОСОБА_10 про отримання від працівників поліції автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 ; протоколом огляду місця події (службового кабінету № 11 в приміщенні Фастівського ВП за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Осипенко, 6) від 26.03.2020 з ілюстративною таблицею під час якого ОСОБА_22 добровільно видав частини автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , які були заховані в лісі неподалік мікрорайону Потіївка у м. Фастові; протоколом огляду місця події (службового кабінету № 11 в приміщенні Фастівського ВП за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Осипенко, 6) від 03.04.2020 з ілюстративною таблицею під час якого ОСОБА_22 добровільно видав чохли з сидінь автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , які були заховані в лісі неподалік мікрорайону Потіївка у м. Фастові; постановою про призначення судової авто-товарознавої експертизи від 16.03.2020; довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000289 (висновок експерта від 13.04.2020 № 13-3/192); висновком експерта від 13.04.2020 № 13-3/192 (судова авто-товарознавча експертиза); постановою про призначення судової авто-товарознавої експертизи від 23.03.2020; клопотанням експерта від 30.03.2020; довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000289 (висновок експерта від 13.04.2020 № 13-3/205); висновком експерта № 13-3/205 від 13.04.2020 (судова авто-товарознавча експертиза); постановою про призначення судової дактилоскопічної експертизи від 05.03.2020; довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000289 (висновок експерта від 20.03.2020 № 17-1/830); висновком експерта № 17-1/830 від 20.03.2020 (судова дактилоскопічна експертиза); постановою про відібрання зразків для проведення дактилоскопічної експертизи у ОСОБА_4 від 28.03.2020; протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 28.03.2020 згідно якого у ОСОБА_4 були відібрані відбитки пальців обох рук та долонь; постановою про відібрання зразків для проведення дактилоскопічної експертизи у ОСОБА_5 ; постановою про відібрання зразків для проведення дактилоскопічної експертизи у ОСОБА_5 від 28.03.2020; протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 28.03.2020 згідно якого у ОСОБА_5 були відібрані відбитки пальців обох рук та долонь; постановою про призначення судової дактилоскопічної експертизи від 05.04.2020; довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000289 (висновок експерта від 16.04.2020 № 17-1/1095); висновком експерта № 17-1/1095 від 16.04.2020 (судова дактилоскопічна експертиза); протоколами пред`явлення речей для впізнання потерпілому ОСОБА_10 від 29.04.2020; постановою про визнання і приєднання речових доказів від 29.04.2020, а саме набору чохлів для сидінь автомобіля, чотирьох накладок; на внутрішню частину скла дверцят автомобіля, накладку на передню панель автомобіля.

При призначенні покарання суд у відповідності до положень ст.ст. 65-68, 100-103 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочинів, , характер та ступінь участі обвинувачених у вчиненні злочину, дані, які характеризують особу обвинувачених, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови їх життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітніх.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, а також і те, що він є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (посвідчення серія НОМЕР_2 ).

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Так ОСОБА_4 вчинив злочин, який згідно із ст. 12 КК України є умисним тяжким (ч. 2 ст. 289 КК України), раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем навчання характеризується посередньо, за місцем проживання позитивно, умови проживання та виховання обвинуваченого відповідно до акту від 02.04.2020 належні.

Згідно висновку досудової доповіді Фастівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області є можливість виправлення та корекції поведінки ОСОБА_4 без позбавлення чи обмеження волі на певний строк, оскільки він не несе високої небезпеки для суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації просить покласти на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, думку потерпілого ОСОБА_10 , який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання відповідно до закону, проте просить не позбавляти його волі, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі у мінімальній межі без конфіскації майна, оскільки до неповнолітніх такий вид додаткового покарання застосуванню не підлягає. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 дав своїм діям негативну оцінку, щиро розкаявся, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.ст.75, 104 КК України, поклавши на нього встановлені ст. 76 КК України обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є обґрунтованим, справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нового злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Так ОСОБА_5 вчинив злочин, який згідно із ст. 12 КК України є умисним тяжким (ч. 2 ст. 289 КК України), раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем навчання та проживання характеризується посередньо, за місцем проживання позитивно, умови проживання та виховання обвинуваченого відповідно до акту від 02.04.2020 належні.

Згідно висновку досудової доповіді Фастівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області є можливість виправлення та корекції поведінки ОСОБА_5 без позбавлення чи обмеження волі на певний строк, оскільки він не несе високої небезпеки для суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації просить покласти на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, думку потерпілого ОСОБА_10 , який має до обвинуваченого ОСОБА_5 претензії матеріального та морального характеру, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання відповідно до закону, проте просить не позбавляти його волі, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі у мінімальній межі без конфіскації майна, оскільки до неповнолітніх такий вид додаткового покарання застосуванню не підлягає. Зважаючи на те, що ОСОБА_5 дав своїм діям негативну оцінку, щиро розкаявся, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.ст.75, 104 КК України, поклавши на нього встановлені ст. 76 КК України обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є обґрунтованим, справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нового злочину.

В ході судового розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_10 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної та матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 7500 грн.

Потерпілий ОСОБА_10 під час судового розгляду цивільний позов підтримав, просив його задовольнити. Повідомив, що автомобіль ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 належить його батьку, але автомобілем користується виключно він. Зауважив, що запасні частини до автомобіля, які були пошкоджені, він замовляв через мережу «Інтернет», а частину робіт з відновлення автомобіля виконував сам. Чеків або будь-яких інших документів, які б підтвердили понесені потерпілим витрати в внаслідок дій обвинувачених, у нього немає. Щодо вказаної суми моральної та матеріальної шкоди, потерпілий зазначив, що поки автомобіль був викрадений та потім у зв`язку з цим перебував в поліції, з огляду на карантинні обмеження, йому необхідно було просити знайомих підвезти його до роботи, доводилося користуватися послугами таксі. Крім того у потерпілого в той час була вагітна дружина, а тому необхідно було витрачати кошти на дорогу до лікарні. Потерпілий надав суду довіреність якою власник автомобіля ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_14 уповноважує потерпілого ОСОБА_10 , представляти його інтереси з питань пов`язаних з розпорядженням автомобілем, а також представляти його інтереси, як власника автомобіля, зокрема в судах.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , з огляду на відсутність доказів, що підтверджують матеріальну та моральну шкоду, просив у задоволені цивільного позову потерпілого відмовити. Проте зауважив, що обвинувачений ОСОБА_5 погоджується відшкодувати матеріальні збитки встановлені висновком експерта, а саме їх половину.

Прокурор просила задовольнити цивільний позов потерпілого в частині відшкодування матеріальних збитків, що були підтверджені дослідженими матеріалами кримінального провадження, зокрема висновком експерта.

Згідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналізуючи вимоги закону, обставини даної справи, пояснення потерпілого щодо завдання йому моральної шкоди, суд вважає, що розумним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди потерпілому у цьому кримінальному проваджені є 3000 грн, в зв`язку з чим цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з дослідженого судом висновку експерта № 13-3/205 від 13.04.2020 (судова авто-товарознавча експертиза) матеріальний збиток, спричинений власнику автомобіля марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження 13.03.2020, складає 2245 грн 52 коп

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що заявлений потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов в частині стягнення майнової шкоди також підлягає частковому задоволенню в розмірі 1122 грн 76 коп, оскільки неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому завдано майнову шкоду, яка не відшкодована, а злочин було вчинено у співучасті з ОСОБА_4 ..

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, а саме:

- автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , який передано під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 - залишити у власника;

- чотири накладки на двері автомобіля, чотири накладки на скло автомобіля, накладку на торпеду автомобіля, набір чохлів на сидіння автомобіля, які передано на відповідальне зберігання до кімнати збереження речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області повернути законному володільцю.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід стягнути на користь держави порівну в рівних частинах витрати в розмірі 490 грн 35 коп за проведення судової авто-товарознавчої експертизи № 13-3/192 від 13.04.2020; в розмірі 980 грн 70 коп за проведення судової авто-товарознавчої експертизи № 13-3/205 від 13.04.2020; в розмірі 1413 грн 09 коп за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 17-1/830 від 20.03.2020; в розмірі 2124 грн 85 коп за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 17-1/1095 від 16.04.2020

На підставі викладеного, керуючись, ст. 75, 100-103, 104 КК України, ст.ст 1, 128, ч.3 ст. 349, ст.ст.368, 373, 374, 376, 395, 484 - 497, 532 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня ухвалення вироку.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з дня ухвалення вироку.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду завдану злочином в розмірі 1122 (одна тисяча сто двадцять дві) грн 76 коп та моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:

- автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , який передано під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 - залишити у власника;

- чотири накладки на двері автомобіля, чотири накладки на скло автомобіля, накладку на торпеду автомобіля, набір чохлів на сидіння автомобіля, які передано на відповідальне зберігання до кімнати збереження речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області повернути законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порівну в рівних частинах судові витрати на залучення експерта у розмірі 490 (чотириста дев`яносто) грн 35 коп на користь держави за проведення судової авто-товарознавчої експертизи № 13-3/192 від 13.04.2020;

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порівну в рівних частинах судові витрати на залучення експерта у розмірі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн 70 коп на користь держави за проведення судової авто-товарознавчої експертизи № 13-3/205 від 13.04.2020;

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порівну в рівних частинах судові витрати на залучення експерта у розмірі 1413 (одна тисяча чотириста тринадцять) грн 09 коп на користь держави за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 17-1/830 від 20.03.2020;

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порівну в рівних частинах судові витрати на залучення експерта у розмірі 2124 (дві тисячі сто двадцять чотири) грн 85 коп на користь держави за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 17-1/1095 від 16.04.2020.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1