04.01.2021
Справа № 642/6824/20
Провадження № 1-кс/642/2520/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши

клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , поданого у кримінальному провадженні №0002181 від 06 вересня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002181 від 06 вересня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Як зазначено у клопотанні прокурора Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , досудовим розслідуванням встановлено, що до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області надійшли матеріали щодо невстановленої особи, яка має причетність до вчинення шахрайства шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки на території Холодногірського району м. Харкова. Так, в ході аналізу електронних звернень, виявлено заяви зі скаргами на аккаунт на торгівельному майданчику OLX.UA та веб-ресурсі ww.olx.ua, зокрема, на шахрайські дії, пов`язані з отриманням представниками сайту коштів на банківські карти за різноманітні товари, з подальшим невиконанням замовлень. В ході аналізу встановлено, що потерпілі оформляли замовлення на шахрайському аккаунті, після чого з ними зв`язувались невстановлені особи, уточнювали інформацію щодо замовлення, давали номер банківської карти та називали суму яку треба сплатити. Після спілкування з вказаними особами, потерпілі перекидали гроші на зазначені банківські карти, та у відповідь замовлення не отримували. Також, під час спілкування заявникам надавали фішингове посилання, яке імітує опцію «olx-доставка», заявники зазначали дані своїх карткових рахунків та у подальшому з їх карток списувались грошові кошти.

В ході досудового розслідування, оперативним підрозділам надавалось доручення в порядку ст. 40 КПК України з метою встановлення особи, яка причетність до вчинення шахрайства шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки на території Холодногірського району м. Харкова.

Прокурор зазначає, що в ході виконання доручення було встановлено, автора об`яв на сторінках на веб-майданчику OLX.UA, шахрайські дії якого, пов`язані з отриманням коштів на банківські карти за ніби-то продаж товарів, з подальшим невиконанням замовлень, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в шахрайських діях використовував фішинговий сайт при підміні послуги «olx-доставка».

В ході виконання доручення, в результаті проведених заходів було встановлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який може мати причетність до вчинення шахрайства шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки на території Холодногірського району м. Харкова та у своїй діяльності використовує транспортний засіб (автомобіль), який належить на праві власності ОСОБА_6 , а саме автомобіль марки «mazda», модель «6», д.н.з. « НОМЕР_1 ", 2014 року випуску, синього кольору, номер кузову « НОМЕР_2 ».

22 грудня 2020 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова було винесено ухвалу про дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «mazda», модель «6», д.н.з. « НОМЕР_1 ", 2014 року випуску, синього кольору, номер кузову « НОМЕР_2 », який на праві власності належить ОСОБА_6 , та яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання і вилучення автоматизованих електронно-обчислювальні машин (зібрані комп`ютери, їхні системні блоки), периферійних пристроїв (монітори, принтери, дисководи, модеми, сканери, клавіатури, маніпулятори та інше), носіїв комп`ютерної інформації (USB-флеш-накопичувачі, лазерні диски, дискети, касети з магнітною стрічкою для стримера), різноманітного периферійного устаткування (друкувальний пристрій, CD-ROM-накопичувач, стример, дисководи), роздруківок програмних і текстових файлів, словників пошукових ознак систем (тезауруси), класифікаторів та іншу технічну документацію (технічні завдання і звіти), планшетних комп`ютерів, смартфонів, комунікаторів, мобільних телефонів, банківських карток, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, а також інших предметів, що зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Так, 24 грудня 2020 року в ході виконання вказаної ухвали про дозвіл на проведення обшуку автомобілю марки «mazda», модель «6», д.н.з. « НОМЕР_1 ", 2014 року випуску, синього кольору, номер кузову « НОМЕР_2 », який на праві власності належить ОСОБА_6 , та яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , співробітниками Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, УПК в Харківській області ДКП НПУ, було виявлено наступне: на передньому пасажирському сидінні сумку чорного кольору ОСОБА_5 , в якій виявлено та вилучено: 1) 77 купюр номіналом 500 грн; 2) 63 купюри номіналом 200 грн; 3) 2 купюри номіналом 50 грн; 4) 1 купюра номіналом 100 грн; крім того, всередині сумки виявлено гаманець в якому виявлено та вилучено:1) 27 купюр номіналом 1000 грн; 2) 14 купюр номіналом 50 грн; 3 купюри номіналом 20 грн; 4) 7 купюр номіналом 10 грн; 5)1 купюра номіналом 2 грн; 6) 1 купюра номіналом 1 грн; крім того між водійським та пасажирським сидінням в підлокотнику виявлено та вилучено: 1) мобільний телефон ТМ «Nomi» моделі «і188s» ІМЕІ НОМЕР_3 ; ІМЕІ2 НОМЕР_4 , із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_5 ; 2) мобільний телефон ТМ «Nomi» моделі «і189» ІМЕІ НОМЕР_6 , ІМЕІ2 НОМЕР_7 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_8 ; 3) мобільний телефон ТМ «Ergo» з ІМЕІ НОМЕР_9 , ІМЕІ2 НОМЕР_10 всередині якого під акумулятором виявлено сімкартки: 1. Сім-картка «Київстар» з написом « НОМЕР_11 ; 2. Сім-картка «лайфселл» з написом НОМЕР_12 »; 3. Сім-картка «водафон» з написом « НОМЕР_13 »; 4. Сім-картка «лайфселл» з написом « НОМЕР_14 »; 5. Сім-картка «водафон» з написом « НОМЕР_15 ». Також під час обшуку вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_16 , власником якого є ОСОБА_6 ; ключ від автомобілю марки «Мазда», моделі «6», в кузові синього кольору, з д.н.з « НОМЕР_1 », та автомобіль марки «Мазда», моделі «6», в кузові синього кольору, з д.н.з « НОМЕР_1 ».

24 грудня 2020 року, виявлені та вилучені ОСОБА_5 а саме за адресою: АДРЕСА_2 , визнано речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України та долучено до матеріалів кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

В обгрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вилучені речі мають важливе значення у кримінальному провадженні у якості речових доказів, які самі по собі, та в своїй сукупності можуть містити відомості, про вчинення кримінального правопорушення та у подальшому необхідні стороні обвинувачення для проведення ряду слідчих (процесуальних) дій, доказу вини причетних до вчинення шахрайства шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Вилучені речі визнані у кримінальному провадженні у якості речових доказів, повернення таких, може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження, зміни первинного змісту, унеможливить встановлення відомостей та отримання додаткових доказів, шляхом їх дослідження, інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав.

Неприбуття в судове засідання власника майна, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Враховуючи зазначено та строки розгляду клопотання про арешт майна, слідчий судді вважає можливим розглянути клопотання за відсутності власника майна.

Суд, вислухавши прокурора, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Вказане у клопотанні майно було виявлено та вилучено в ході огляду місця події.

Стороною обвинувачення доведено, що майно, вилучене під час проведення обшуку, а саме: мобільний телефон ТМ «Nomi» моделі «і188s» ІМЕІ НОМЕР_3 ; ІМЕІ2 НОМЕР_4 , із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_5 ; мобільний телефон ТМ «Nomi» моделі «і189» ІМЕІ НОМЕР_6 , ІМЕІ2 НОМЕР_7 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_8 ; мобільний телефон ТМ «Ergo» з ІМЕІ НОМЕР_9 , ІМЕІ2 НОМЕР_10 всередині якого під акумулятором виявлено сімкартки: 1. Сім-картка «Київстар» з написом « НОМЕР_11 ; 2. Сім-картка «лайфселл» з написом НОМЕР_12 »; 3. Сім-картка «водафон» з написом « НОМЕР_13 »; 4. Сім-картка «лайфселл» з написом « НОМЕР_14 »; 5. Сім-картка «водафон» з написом « НОМЕР_15 », має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вказане майно, вилучене відповідно до протоколу обшуку від 24.12.2020 року, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий, прокурор довели слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна в цій частині, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Що стосується іншого вилученого майна під час проведення обшуку, а саме: грошових коштів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_16 , власником якого є ОСОБА_6 ; ключів від автомобілю марки «Мазда», моделі «6», в кузові синього кольору, з д.н.з « НОМЕР_1 », автомобіля марки «Мазда», моделі «6», д.н.з « НОМЕР_1 », то слідчий суддя зазначає, що з клопотання прокурора про арешт майна не вбачається, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так,ч.2ст.170КПК Українипередбачає,що арештмайна допускаєтьсяз метоюзабезпечення: 1)збереження речовихдоказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майнаяк видупокарання абозаходу кримінально-правовогохарактеру щодоюридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно, у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статтей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту на майно та, відповідно, накладається арешт на майно слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Однак, прокурором в клопотанні та в судовому засіданні не доведено належних та переконливих обставин, які свідчили би про те, що майно в цій частині, про арешт якого порушується питання у клопотанні, є предметом, знаряддям злочину, містять на собі його сліди або здобуте злочинним шляхом.

Так, клопотання прокурора про арешт майна не містить належного обґрунтування на підтвердження того, що грошові кошти, транспортний засіб, є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуті злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримані за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правничого характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Так, у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Предметом розслідування у даному кримінальному прговадженні є шахрайство шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Згідно доч.2 ст.173КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом1частини другої статті 170цього Кодексу); 3)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність(якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою(якщо арешт майн накладається у випадку,передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст.173КПК України слідчий суддя, суд, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також щодо необхідності такого арешту.

Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

В ч.5 ст.132 КПК України зазначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Між тим, клопотання в цій частині належним чином не обґрунтоване і не в повному обсязі відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку щодо відмови у задоволенні клопотання в частині арешту грошових коштів, транспортного засобу, свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб та ключів від автомобілю, оскільки прокурор не довів достатність підстав вважати, що дане майно є речовим доказом і має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а також матеріали додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна у вказаній частині.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 171-173, 376 КПК України, -.

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на наступні речі, які були виявлені та вилучені 24 грудня 2020 року в ході обшуку автомобілю марки «Мазда», моделі «6», в кузові синього кольору, з д.н.з « НОМЕР_1 », яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на:

- мобільний телефон ТМ «Nomi» моделі «і188s» ІМЕІ НОМЕР_3 ; ІМЕІ2 НОМЕР_4 , із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон ТМ «Nomi» моделі «і189» ІМЕІ НОМЕР_6 , ІМЕІ2 НОМЕР_7 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон ТМ «Ergo» з ІМЕІ НОМЕР_9 , ІМЕІ2 НОМЕР_10 всередині якого під акумулятором виявлено сімкартки: 1. Сім-картка «Київстар» з написом « НОМЕР_11 ; 2. Сім-картка «лайфселл» з написом НОМЕР_12 »; 3. Сім-картка «водафон» з написом « НОМЕР_13 »; 4. Сім-картка «лайфселл» з написом « НОМЕР_14 »; 5. Сім-картка «водафон» з написом « НОМЕР_15 ».

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1