ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5757/20 Номер провадження 11-сс/814/655/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 30 червня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, в порядку ст.303 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що погоджується з висновком про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за повідомленням ОСОБА_6 , від 12.06.2020 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.382 КК України, вчинене уповноваженими особами АНД ВП ГУНП в Дніпропетровській області, оскільки в даній заяві не наведено формальних ознак злочину, який заявник вважає вчиненим. При цьому, заявником наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на її думку, злочину вказаними уповноваженими особами.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві відповідно до вимог ст.214 КПК України внести відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.382 КК України, вчинене уповноваженими особами АНД ВП ГУНП в Дніпропетровській області до ЄРДР за її заявою від 12.06.2020.

Вказує, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду від 25.06.2019 року у справі №199/5019/19 задоволено її скаргу на бездіяльність посадових осіб слідчого відділу АНД ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄДРДР та зобов`язано відповідний орган внести до ЄДРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за її заявою від 11.06.2019 року. Проте дане рішення суду не було виконано, у зв`язку із чим ОСОБА_6 звернулась до ТУ ДБР у м.Полтаві із заявою від 12.06.2020 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.382 КК України, вчинене

уповноваженими особами АНД ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області, проте відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення не були внесені до ЄДРДР.

Вважає, що суд безпідставно відмовив їй у задоволенні скарги, при цьому приводить склад злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КПК України, відомості щодо якого не були внесені за її заявою, та вказує на дотримання нею порядку оскарження бездіяльності органу досудового розслідування.

Зважаючи на те, що скаржник та прокурор подали заяви про розгляд провадження без їх участі, колегія суддів, керуючись положеннями ст.406 КПК України, вважає за можливе ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до п.3 ч.1ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Згідно з п. 18 ч. 1ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст.55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно з положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють. Водночас, право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК України порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Тому главою 26 КПК України і передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

З матеріалів провадження вбачається, що 12.06.2020 року ОСОБА_6 , в порядку ст.214 КПК України, звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, із повідомленням про вчинення уповноваженими особами АНД ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, проте витягу з ЄРДР про внесення вказаних відомостей скаржниця не отримала, до матеріалів справи останні не долучалися і є відсутніми.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Частина 4 цієї статті встановлює, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Вимоги даної норми КПК України є імперативними, не підлягають широкому тлумаченню та будь-які виключення з них не допускаються.

При цьому, з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження. Аналогічного висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який викладено в узагальненнях «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року №9-49/0/4-17.

Отже, доводи слідчого судді про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 , оскільки в ній не наведено формальних ознак злочину, який заявниця вважає вчиненим, та наведено нею виключно міркувань та припущень щодо вчинення злочину є неспроможними, оскільки вказані питання входять до предмету оцінки заяви, здійснення якої обов`язок уповноваженої особи внести відомості до ЄРДР не передбачає.

Отже, уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, зобов`язана була невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання повідомлення ОСОБА_6 про вчинення уповноваженими особами АНД ВП ГУНП в Дніпропетровській області кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з ухваленням рішення про зобов`язання уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за повідомленням ОСОБА_6 від 12.06.2020 р.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 30 червня 2020 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, та зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за повідомленням ОСОБА_6 від 12.06.2020 року, про що повідомити заявника в строки, визначені ст.214 КПК України з урахуванням положень ст.28 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4