КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 18 січня 2021 року захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Києва-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2020 року,

за участі:

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , накладено арешт на автомобіль марки «Фольцваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, він-код НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_6 , для забезпечення кримінального провадження та запобігання можливості їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Щодо строку апеляційного оскарження зазначає, що 19 листопада 2020 року слідчим суддею розглянуто клопотання без виклику власника майна та його представника, копію ухвали не надіслано, а отримано захисником 02 грудня 2020 року в приміщенні суду, 05 грудня 2020 року надіслано апеляційну скаргу, з дотриманням строку визначеного законом.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та невмотивованою, оскільки слідчим суддею не дотримано вимог ст. ст. 132, 172, 173 КПК України, не досліджено порядок вилучення транспортного засобу, доведеність мети застосування арешту майна, відповідність арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України, внаслідок чого грубо порушено права, свободи, та законні інтереси учасників кримінального провадження.

Зазначає, що орган досудового розслідування не звертався з клопотанням про проведення обшуку за адресою: Київська обл., м. Васильків, «Сонячний» автогаражний кооператив, гараж № НОМЕР_4 .
Як стверджує захисник, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року не надано дозвіл на вилучення транспортного засобу.

Окрім того, на думку захисника, зазначене майно не може вважатись знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КПК України, не могло зберегти на собі його сліди та не містить будь-яких відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущено, з огляду на положення абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, та апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Чайківським відділом поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 10 серпня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000468, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що у достовірно невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 10 серпня 2020 року у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на умисне знищення чужого майна, а саме автомобіля марки «VolkswagenPassat В5», д.н.з. НОМЕР_5 , законним користувачем якого являється ОСОБА_8 , вчиненого шляхом підпалу.

З метою створення умов для реалізації власного злочинного умислу, ОСОБА_6 придбав за достовірно невстановлених обставин та способу невстановлену органом досудового розслідування легкозаймисту рідину, після чого на належному йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобілі марки «Фольцваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, попрямував в напрямку вул. Соборна в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області.
Припаркувавши 10 серпня 2020 року близько 02 год. 25 хв. автомобіль марки «Фольцваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору поблизу супермаркету «Фора», що в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області по вул. Соборна, 16-А, ОСОБА_6 вийшов з вищевказаного автомобіля, відкрив багажне відділення, звідки дістав невстановлену органом досудового розслідування легкозаймисту рідину та сховавши її під кофту з капюшоном чорного кольору, пішов в напрямку будинку АДРЕСА_1 .
У подальшому, 10 серпня 2020 року близько 02 год. 50 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на парковці будинку АДРЕСА_1 , реалізуючи злочинний умисел, усвідомлюючи загально небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді знищення чужого майна, дістав раніше придбану легкозаймисту рідину, облив вказаною рідиною передню частину кузова автомобіля марки «VolkswagenPassat В5», н.з. НОМЕР_5 , законним користувачем якого являється ОСОБА_8 , після чого підпалив його.
У результаті вказаних дій ОСОБА_6 (підпалу) відбулося загоряння кузова автомобіля марки «VolkswagenPassat В5», н.з. НОМЕР_5 , виникнення пожежі, та, як наслідок, повне знищення чужого майна, належного ОСОБА_8 .
Виконавши відповідні дії, реалізувавши власний злочинний умисел, ОСОБА_6 місце вчинення кримінального правопорушення залишив та як наслідок, завдав ОСОБА_8 майнової шкоди.
18 листопада 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
Того ж дня, в період часу з 09 год. 20 хв. по 10 год. 00 хв. за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, м. Васильків, гаражний кооператив «Сонячний», на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук автомобіля марки «Фольцваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, він-код НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_6 в ході якого вилучено вище вказаний автомобіль, у відповідності до ст. 98 КПК України визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
19 листопада 2020 року старший слідчий СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Фольцваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, він-код НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2020 року клопотання задоволено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000468 про накладення арешту на вказаний автомобіль слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.

Слідчий суддя, всупереч доводам апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказаний автомобіль, оскільки він відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою старшого слідчого СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 від 18 листопада 2020 рокувизнано речовим доказом (а.с. 20-21).

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, накладено арешт на зазначений автомобіль, враховано наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечено розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Посилання апелянта на те, що ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року не надано дозвіл на вилучення транспортного засобу, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вказаний автомобіль в даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів. Окрім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги про безпідставності накладення арешту на майно, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду провадження.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на автомобіль марки «Фольцваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, він-код НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_6 , врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому доводи апелянта щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Києва-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_7 , накладено арешт на автомобіль марки «Фольцваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, він-код НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_6 , для забезпечення кримінального провадження та запобігання можливості іх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 369/14623/20 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_9
Справа № 11сс/824/497/2021 Доповідач ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК