Справа №705/2087/20
1-кп/705/918/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237 від 23 квітня 2020 року, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Собківка Уманський район, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 23 квітня 2020 року, близько 00 год. 30 хв. в с. Собківка Уманського району, перебуваючи в будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , вказаного населеного пункту, з дозволу власника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс декілька ударів кулаком правої руки в ділянку обличчя останнього, а також наніс близько 10-ти ударів кулаками обох рук в ділянку тулуба, в результаті чого спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: гематоми лівої орбітальної ділянки, струсу головного мозку, що відповідно до висновку експерта №05-7-01/345 від 20.05.2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також перелому 6-9 ребер зліва, 8-9 ребер справа, частково пневмотораксу зліва, пневмомедіастинуму, пневмоперикарду, що відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, визнав повністю, погодився надати покази.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час допиту в суді показав, що він 23 квітня 2020 року близько 00.00 год. прийшов разом зі свої вітчимом до потерпілого додому. Вітчим та потерпілий вживали спиртні напої, а він сидів разом з ними та грався у телефоні. Потім потерпілий будучи п`яним почав робити йому незрозумілі зауваження, що його почало сильно дратувати та він почав бити потерпілого. Завдав потерпілому близько чотирьох ударів по голові та близько десятка по тулубу. У вчиненому щиро кається та просить суд суворо не карати.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, а також враховуючи думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, документами, що характеризують особу обвинуваченого та досудовою доповіддю. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, досудову доповідь, оцінивши фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений до нетяжких злочинів; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді обмеження волі.

При цьому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі статті 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Під час судового розгляду учасники судового провадження клопотань про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляли, тому суд не вбачає підстав для самостійного застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7