ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/198/21 Справа № 176/1635/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року було відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ Жовтоводська виправна колонія (№26) та голови спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Як встановлено судом, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та засуджений до позбавлення волі строком на 8 років 10 місяців. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому було зараховано в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 12 листопада 2015 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 22 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 було залишено без змін.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року ОСОБА_7 було зараховано строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 12 грудня 2017 року, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838 від 26 листопада 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року справа №176/2739/19 у задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням щодо засудженого ОСОБА_7 було відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року у вказаній справі залишено без змін.

З 26 січня 2018 року по даний час засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ Жовтоводська виправна колонія (№26).

Згідно особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_7 з 20 листопада 2015 року утримувався в УВП №4. Під час утримання мав 1 стягнення, заохочень не мав.

З 26 січня 2018 року відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії №26, за період відбування покарання в зазначеній установі характеризувався як посередньо, так і позитивно. Має 5 заохочень у вигляді подяки від 31 липня 2018 року, 27 грудня 2018 року, 22 липня 2019 року, 08 жовтня 2019 року та 30 червня 2020 року у вигляді подяки за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці. Мав 1 стягнення від 27 жовтня 2016 року у вигляді догани, яке погашене за плином часу. На виробництві установи був працевлаштований в період з 01 березня 2018 року по 01 липня 2019 року, виконує роботи згідно ст. 118 КВК України по благоустрою колонії. До суспільно-корисної праці відноситься добре та відповідально. Стосунки у відділенні підтримує з засудженими, які характеризуються добре. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу, а саме «Фізкультура і спорт». Відповідно до Свідоцтва НОМЕР_1 від 27 червня 2019 року ОСОБА_7 закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад «Жовтоводський навчальний центр №26» і здобув професію «Електрогазозварник».

В матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_7 міститься Витяг з протоколу №37 від 19 вересня 2019 року, відповідно до якого засіданням комісії по розгляду справ про УДЗ засуджених йому було відмовлено, як такому, що не довів своє виправлення.

Відповідно до витягу з протоколу №10 від 05 березня 2020 року на засіданні комісії по розгляду справи про переведення засуджених до ДСР ОСОБА_7 було відмовлено по заяві засудженого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року та постановити нову, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що на момент звернення до суду ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, за час відбування покарання мав всього одне стягнення, був працевлаштований на виробництві установи, трудового розпорядку дотримувався, приймав участь у заходах установи, а тому вважає, що своєю сумлінною поведінкою довів виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів справи, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та засуджений до позбавлення волі строком на 8 років 10 місяців. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому було зараховано в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 12 листопада 2015 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 22 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 було залишено без змін. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року ОСОБА_7 було зараховано строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 12 грудня 2017 року, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838 від 26 листопада 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З 26 січня 2018 року по даний час засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ Жовтоводська виправна колонія (№26).

Згідно особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_7 з 20 листопада 2015 року утримувався в УВП №4. Під час утримання мав 1 стягнення, заохочень не мав.

З 26 січня 2018 року відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії №26, за період відбування покарання в зазначеній установі характеризувався як посередньо, так і позитивно. Має 5 заохочень у вигляді подяки від 31 липня 2018 року, 27 грудня 2018 року, 22 липня 2019 року, 08 жовтня 2019 року та 30 червня 2020 року у вигляді подяки за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці. Мав 1 стягнення від 27 жовтня 2016 року у вигляді догани, яке погашене за плином часу. На виробництві установи був працевлаштований в період з 01 березня 2018 року по 01 липня 2019 року, виконує роботи згідно ст. 118 КВК України по благоустрою колонії. До суспільно-корисної праці відноситься добре та відповідально. Стосунки у відділенні підтримує з засудженими, які характеризуються добре. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу, а саме «Фізкультура і спорт». Відповідно до Свідоцтва НОМЕР_1 від 27 червня 2019 року ОСОБА_7 закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад «Жовтоводський навчальний центр №26» і здобув професію «Електрогазозварник».

В матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_7 міститься Витяг з протоколу №37 від 19 вересня 2019 року, відповідно до якого засіданням комісії по розгляду справ про УДЗ засуджених йому було відмовлено, як такому, що не довів своє виправлення.

Відповідно до витягу з протоколу №10 від 05 березня 2020 року на засіданні комісії по розгляду справи про переведення засуджених до ДСР ОСОБА_7 було відмовлено по заяві засудженого.

Окрім цього, в ході судового засідання в суді апеляційної інстанції засуджений зазначив, що вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнає, вважає, що матеріали кримінального провадженні відносно нього було сфабриковано працівниками поліції.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, оскільки останній не тільки не довів своєю сумлінною поведінкою, що став на шлях виправлення, а й не визнає провини за вчинене кримінальне правопорушення, що свідчить про відсутність з боку засудженого зроблених для себе належних висновків за відбутий час покарання. Мета покарання, передбачена положеннями ст. 50 КК України, засудженим не досягнута, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на думку колегії суддів, є передчасним.
Щодо посилань ОСОБА_7 на активну участь в заходах виправної установи та дотримання трудового розпорядку, то колегія суддів відхиляє такі доводи засудженого, так як дотримання трудового розпорядку та активна участь в заходах виправної установи є нормою поведінки всіх засуджених до відбування покарання осіб і не є виключними підставами для застосування до засудженого положень ст. 81 КК Укаїни.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4