СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українець, гр-н України, освіта неповна середня, не одружений, учень 2-го курсу денної форми навчання Київського професійного ліцею будівництва та комунального господарства, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності,

сторони: прокурор ОСОБА_4 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 , його законний представник ОСОБА_6 , захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , інші учасники потерпіла ОСОБА_8 , представник служби у справах неповнолітніх Святошинської РДА в м. Києві ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И В :
Вказаний обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 03 березня 2020 року.

У судовому засіданні прокурор, якого підтримали захисник, обвинувачений та його законний представник, заявив клопотання про звільнення ІВАШЕНКА від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України, посилаючись на те, що він повністю визнає себе винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, вперше притягується до кримінальної відповідальності, його виправлення можливе без притягнення до відповідальності.

На виконання вимог ч. 4 ст. 286 КПК України суд невідкладно перейшов до розгляду заявленого стороною захисту клопотання по суті.

Заслухавши думку прокурора, який наполягав на задоволенні свого клопотання і вважав можливим закрити справу щодо нього з вказаних підстав, оскільки в справі наявні належні докази того, що обвинувачений вперше вчинив кримінальний проступок та характеризується позитивно, проаналізувавши заявлене клопотання, вивчивши матеріали провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а справа щодо неповнолітнього обвинуваченого закриттю з підстав, передбачених ч. 1 ст. 97 КК України, виходячи з такого.

ІВАЩЕНКО обвинувачується у тому, що 09 липня 2020 року, близько 08 год. 50 хв., ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 прибув до помешкання останнього, а саме до квартири АДРЕСА_2 . Знаходячись в кімнаті вказаної квартири, ОСОБА_5 , помітивши, що ОСОБА_8 підключила заряджатись свій мобільний телефон «Iphone 7+ Gold» марки «Apple», відчуваючи потребу в грошових коштах вирішив його таємно викрасти. Діючи з корисливих мотивів та з метою власного збагачення за рахунок чужого майна ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу відключив від зарядного пристрою вищевказаний телефон «Iphone 7+ Gold» марки «Apple» imei: НОМЕР_1 , вартістю 13 499 грн., в чохлі фіолетового кольору, вартістю 399 грн., з захисним склом, вартістю 599 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Водафон», яка не становить матеріальної цінності, сховав у кишеню одягу та зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 14 497 грн.

Вказані дії обвинуваченого ІВАЩЕНКА кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 185 КК України як крадіжка.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою винуватість у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав і щиро покаявся у вчиненому, усвідомивши протиправність своїх дій.

Вирішуючи питання про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого від відповідальності, суд згідно з вимогами ст.ст. 65, 68, 97 та 103 КК України, ст.ст. 485 та 487 КПК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, ступень здійснення злочинного наміру та причини, за яких крадіжку не було доведено до кінця, дані про особу винного, який: характеризується позитивно, має нормальний стан загального розвитку, навчається задовільно, після вчинення злочину не допускав інших правопорушень, належно себе поводить у побуті, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності, має належні умови життя та виховання у сім`ї, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався.

Згідно з дослідженими в судовому засіданні в межах заявленого стороною захисту клопотання неповнолітній характеризується позитивно, займається спортом.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює формулювання оголошеної підозри, характер висунутого обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 185 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції обвинуваченого, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, і воно отримало правильну кримінально-правову оцінку. Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 97 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на задоволенні клопотання захисту.

Таким чином, визначені кримінальним законом (ч. 1 ст. 97 КК України) умови виконано та їх правдивість ні в кого зі сторін провадження не викликає сумнівів.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що виправлення неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок, можливе без застосування покарання, а тому, керуючись правилами ч. 1 ст. 97 КК України, знаходить правові підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням до нього примусових заходи виховного характеру, передбачених ч. 2 ст. 105 КК України, які сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення неповнолітнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Вирішуючи питання про обсяг застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру, суд крім наведеного вище враховує і те, що він має належні умови життя та виховання у сім`ї, яка має достатній рівень матеріального забезпечення і здатна забезпечити позитивний виховний вплив на неповнолітню та постійний контроль за її поведінкою.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 44, ч. 1 ст. 97, ч. 2 ст. 105 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 4 ст. 286, 288, 314, 369-372, 376 КПК України

У Х В А Л И В:
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі ст. 44, ч. 1 ст. 97 КК України закрити, а ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності.

Застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері - ОСОБА_6 з обмеженням дозвілля і встановленням вимог до його поведінки строком на один рік, а саме заборонити йому: перебувати у вечірній та нічний час (після 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин) без нагляду матері або поза домівкою ( АДРЕСА_1 ).

Речові докази використовувати за належністю.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_12