Справа № 704/567/20 Провадження №1-кп/694/201/20
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
22.09.2020 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Польове Барського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.09.2020 прийнято рішення розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрюваний під час досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодний на розгляд обвинувального акту за його відсутності.
Обвинувачений ОСОБА_3 у своїй заяві від 10.07.2020, яка складена в присутності адвоката ОСОБА_6 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Обвинувачений згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Зокрема, ОСОБА_3 роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, в заяві вказав, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.
Крім того, в матеріалах справи наявна заява потерпілого ОСОБА_4 , згідно з якої останній не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за його відсутності.
Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
У відповідності до частини 2 ст.382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2ст.125КК України.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
ОСОБА_3 раніше не судимий, сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, має постійне місце роботи. Крім того судом враховано пом`якшуючі обставини. При таких обставинах, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсуднього можливе без ізоляції від суспільства і находить за необхідне призначити йому покарання у вигляді штрафу.
Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази та судові витрати у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374-376, 381, 382, 394-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1