Провадження № 11-кп/4820/557/20
Справа № 688/1926/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника ШВК №98 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з ДУ «Шепетівська виправна колонія №98», апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а :
01 липня 2020 року начальник ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» та заступник голови спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації звернулися до місцевого суду зі спільним клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 , посилаючись на те що останній відбув 2/3 строку покарання, став на шлях виправлення, за час перебування в місцях позбавлення волі зарекомендував себе з позитивної сторони, працює, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має чотири заохочення.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2020 року в задоволенні спільного клопотання ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» та заступника голови спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просив ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2020 року скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього ст.82 КК України та замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, а саме виправними роботами.

Уважав, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, незаконними та такими, що не відповідають фактичним обставинам його справи.

Зазначав, що під час винесення ухвали суд не взяв до уваги його пояснення, позицію прокуратури та пояснення представників органу виконання покарань.

На його думку, під час відбування призначеного йому покарання він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.

Стверджував, що жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності. Вину у скоєному злочині визнав та розкаявся.

Посилався на те, що весь період відбування покарання в установі він працював, за що отримав 3 (три) заохочення від адміністрації.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_7 на підтримання доводів, викладених у апеляційній скарзі; прокурора ОСОБА_6 який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого; представника ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 ; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, а також після фактичного відбуття засудженим певної частини призначеного судом строку покарання.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення для зазначеного виду заміни покарання характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Цей висновок повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Отже, законодавцем визначено, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком, а правом і таке звільнення може бути застосоване за певних умов.
Так, судом правильно встановлено, що ОСОБА_7 засуджений за особливо тяжкий злочин, станом на час звернення до суду з клопотанням він фактично відбув необхідну частину строку покарання, після відбуття якої може бути застосовано заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Проте, відсутня інша обов`язкова підстава для такої заміни, а саме відсутність об`єктивних достатніх даних про те, що засуджений став на шлях виправлення.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджено вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25.09.2012р. за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 21.11.2012р. вирок Нетішинського міського суду залишено без змін. Ухвалами Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.02.2016р. та від 29.11.2018р. зараховано строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 з 25.09.2012 по 21.11.2012 та з 15.06.2009 по 25.06.2009 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням покарання у виді позбавлення волі. Початок строку: 25.09.2012. Кінець строку: 08.07.2021 року.
Станом на 02.07.2020р. невідбута частина покарання становить 1 рік 06 днів. ОСОБА_7 набув право на пільгу у вигляді заміни покарання більш м`яким з 15.07.2018р., як такий, що відбув 2/3 строку покарання.
Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_7 з 01.10.2012 року утримувався в державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор», де допустив одне порушення режиму утримання, яке виражалось в зберіганні заборонених предметів, за що до дисциплінарної відповідальності не притягувався, обмежилися профілактичною бесідою, заохочень не мав.
З 29.01.2013 року відбував покарання в державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)». За період відбування покарання характеризувався добре, дотримувався норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що один раз заохочувався. Стягнень не мав.
З 21.03.2019 року переведений до дільниці соціальної реабілітації при державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)», де характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що тричі заохочувався. Порушень режиму відбування покарання не допускає. Працевлаштований різноробочим, до праці ставиться сумлінно.
Місцевий суд обґрунтовано послався на те, що надані характеризуючі відомості адміністрацією колонії недостатні для переконання в тому, що засуджений став на шлях виправлення, а тому заміна невідбутої частини покарання засудженому за таких обставин буде передчасною, з огляду на таке.
Так, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання: виконання покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищення загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбання спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Тоді як ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутність трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.
Як вбачається з матеріалів справи, засуджений за весь період відбування покарання в ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» має 4 заохочення (від 02.04.2014, 04.07.2019, 02.04.2020, 01.07.2020), тобто перед настанням пільги під час відбування покарання, що свідчить про їх несистематичність.
Відсутність стягнень за порушення вимог режиму відбування покарання, дотримання яких є обов`язком засудженого, передбаченого КВК України, не можуть свідчити про доведення того, що засуджений став на шлях виправлення.
При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого.
З щоденника індивідуальної роботи із засудженим слідує, що з початку строку відбуття покарання оцінка ступеню виправлення засудженого, що включає показники дотримання вимог режиму утримання, поведінку по відношенню до персоналу і засуджених, ставлення до виконання робіт із благоустрою, до участі в програмах виховного впливу, була задовільною, і лише з січня 2019 року стала доброю, що не в повній мірі свідчить про зразковість та стабільність його поведінки.
Крім того, у 2017-2019р.р. адміністрація колонії відмовляла засудженому у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, в застосуванні умовно-дострокового звільнення посилаючись на те, що засуджений не стає, не став на шлях виправлення, і лише протоколом комісії установи з питань розгляду заохочувальних норм від 20.03.2019 останній був переведений до дільниці соціальної реабілітації як такий, що стає на шлях виправлення.
Також слід зазначити, що засуджений почав брати участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу з 2018 року, після настання строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну для засудженого невідбутої частини покарання більш м`яким.
За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення.
Крім того, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким відноситься до дискреційних повноважень суду, поняття якого включає повноваження суду обирати між законними альтернативами та діяльності суду з вирішення спірних правових питань.
Ураховуючи викладене, підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2020 року щодо відмови у задоволенні спільного клопотання ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» та заступника голови спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4