Справа № 128/1630/20
УХВАЛА
17 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора- ОСОБА_3 , захисника- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого- ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання прокурора та обвинуваченого у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 22.04.2020 в ЄРДР за №0000308 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-

УСТАНОВИВ:
З 01.07.2020 в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

16.07.2020 у підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала письмове клопотання про продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 оскільки такий строк спливає та ті ризики , які стали підставою його застосування, не відпали, а саме: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до 5 років, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від покарання, що йому загрожує у разі засудження;вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений, є раніше судимий за ч.1 ст. 309 КК України та у Вінницькому міському судді перебуває на розгляді 7 обвинувальних актів про вчинення ним корисливих злочинів за ч.ч.1,2 ст. 185 КК України, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжує надалі вчиняти злочини.
Вказує, що відповідно до ухвали Вінницького міського суду від 25.02.2020 ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.04.2020 з одночасним визначенням розміру застави, яка була сплачена ОСОБА_5 та останній 06.04.2020 був звільнений з під варти, проте вже 22.04.2020 вчинив новий умисний корисливий злочин, таким чином порушивши умови застави.
Зазначає, що ОСОБА_5 не має сім`ї, утриманців чи інших сталих соціальних зв`язків, не працює та не навчається, постійного доходу не має,а тому вважає, що він наділі буде вчиняти крадіжки та заробляти цим на життя.
Тому просить задовольнити подане клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора, суду зазначив, що він має сім`ю, одружений, має двох неповнолітніх дітей : сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстроване місце проживання , також на час затримання по даному провадженню він офіційно працював водієм в ПП « Шумило», тому просив суд змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем свого проживання.
Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію свого підзахисного, суду зазначив, що підстав для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором перед судом не доведено доказами, а лише майбутня міра покарання у разі його засудження не є підставою для задоволення клопотання, що неодноразово зазначалося у рішеннях ЄСПЛ. Але якщо суд прийде до висновку про задоволення клопотання прокурора просив суд зменшити розмір застави, оскільки такий розмір є неспівмірним з завданою злочином шкодою у розмірі 410 грн., а також по своєї сутті цей розмір є не гуманним.
Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого, вважає, що в разі обрання менш суворого запобіжного заходу, останній може вчиняти нові аналогічні злочини, незаконно впливати на свідків та переховуватись від органів досудового розслідування та суду. На запитання суду прокурор зазначила, що у Вінницькому міському суді розглядається обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України за подію-26.09.2017, обвинувальний акт надійшов до суду 22.02.2018. ОСОБА_5 був засуджений 22.02.2018 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі , з випробуванням протягом двох років іспитованого строку. Суду зазначила, що не може підтвердити документально, що обвинувачений не має сім`ї та на час затримання не працював.
Заслухавши вищевказані клопотання, думки учасників судового провадження щодо них, оглянувши обвинувальний акт , суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з положеннями, викладеними в ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, а частиною 2 статті 183 КПК України визначені випадки, коли може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка являється частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, визначено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2020 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід тримання під вартою, визначено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 21 липня 2020 року в межах строку досудового розслідування. Одночасно визначено заставу в розмірі 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 10510 (десять тисяч п`ятсот десять) гривень.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17.06.2020 вищезазначену ухвалу від 05.06.2020 скасовано та постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого задоволено. Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено строк тримання під вартою ОСОБА_5 , до 21 липня 2020 року в межах строку досудового розслідування. Одночасно визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42 040 гривень.
Отже, судом установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 , застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та усне клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.
В свою чергу, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України).

Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Клопотання прокурора про наявність в кримінальному провадженні вище приведених ним ризиків, які обумовлюють доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, фактично обґрунтовано лише тяжкістю майбутнього покарання, якщо суд прийде до висновку, що обвинувачений винний у вчиненні даного правопорушення,а також тим , що ОСОБА_5 був раніше судимий за ч. 1 ст. 309 КК України, що хоча є одними з визначаючих елементів при оцінці ризиків п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Посилання прокурора на те, що у Вінницькому міському судді перебуває на розгляді 7 обвинувальних актів за вчинення обвинуваченим корисливих злочинів за ч.ч. 1,2 ст.185 КК України, жодним доказом перед судом не наведено.

Отже, суд вважає, що , доводи прокурора, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не підтверджені нею у достатній мірі доказами.

Тому у задоволені клопотання прокурора слід відмовити за необґрунтованістю.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого суд виходить з такого.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

В даному засіданні обвинувачений зазначив, що він сім`ю, одружений, має двох неповнолітніх дітей : сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстроване місце проживання , також на час затримання по даному провадженню він офіційно працював водієм в ПП « Шумило», дані обставини прокурор не спростовані, а також в ході досудового розслідування з`ясовані не були. На даний час, досудове розслідування по провадженню за ч.2 ст.15 , ч.2 ст. 185 КК України- закінчено, в ході якого були відібрані покази свідків, проведені решта процесуальних дій, тому суд вважає, що ті ризики , які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування зменшилися, що є підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації та проживання ( по АДРЕСА_1 ) з покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК, зокрема, і носіння електронного засобу контролю.

При винесені даного процесуального рішення суд також приймає до уваги зміни внесені в КК України відповідно до Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», відповідно до яких ч.2 ст. 185 КК України є нетяжким злочином, а також розмір завданої шкоди 410 гривень.

Отже оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні є нетяжкого умисного корисливого злочину, є судимим , на даний час судовий розгляд провадження ще не розпочатий, тому суд вважає , що наявні та не відпали ризики , передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховатися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, суд не зачіпаючи питання доказовості вини обвинуваченого, вважає за доцільне змінити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на 60 днів , а саме - по 15.09.2020 включно, що забезпечить виконання обвинувачений своїх процесуальних обов`язків.

Також, в даному підготовчому судовому засіданні слід оголосити перерву у зв`язку з неявкою в дане підготовче судове засідання представника потерпілої сторони.

Керуючись ст.ст. 177,181, 183, 194, 331 КПК України, Суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити .

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації та проживання : АДРЕСА_1 по 15 вересня 2020 року, включно.
Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Вінницької області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з представниками потерпілої особи та свідками даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти в залі суду та зобов`язати його невідкладно прибути до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали направити для виконання до Вінницький відділ поліції ГУНП у Вінницькій області ( вул. Пирогова, 4 м. Вінниця) та зобов`язати негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_5 , про що письмово повідомити Вінницький районний суд Вінницької області.

Копію ухвали для відома направити до Вінницької місцевої прокуратури.

Оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні на 28.07.2020 о 14.30 год. у зв`язку з неявкою в дане підготовче засідання представника потерпілої особи - ТОВ «Епіцентр-К».

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо або через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів: обвинуваченим- з дня отримання копії цієї ухвали, а іншими учасниками - з дня проголошення ухвали.

Суддя : ОСОБА_1