У Х В А Л А
Іменем України

11 грудня 2020 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , в присутності прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002980 від 14 травня 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст.366 КК України.

ВСТАНОВИВ:
08 грудня 2020 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , шляхом накладення заборони на відчуження, а саме:

- 1/8 частки земельної ділянки з кадастровим номером :19:001:0035, що має реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 208, розташованої за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, село Кривопілля, присілок Буков`ян;

- майнові права на об`єкт будівництва «Житловий комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної діялнки 800000000:79:286:0004)», а саме на двокімнатну квартиру загальною площею 70,13 (сімдесят цілих 13 сотих) м2, яка розташована в першій секції, на 20 поверсі, номер об`єкту інвестування 113;

- транспортний засіб марки BMW520D, він код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002980, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, службові особи ТОВ "Київ Пісок" розробили протиправний механізм привласнення бюджетних коштів, з метою реалізації протиправного механізму останні, вступивши при невстановлених слідством обставинах в злочинну змову зі службовими особами Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця". Останні в свою чергу з метою сприяння в реалізації злочинного механізму службових осіб ТОВ "Київ Пісок", зловживаючи своїм службовим становищем завдали матеріальних збитків Державі в розмірі 8910000 грн. під час виконання умов договору поставки № ПЗ/НХ-181404/НЮ від 05.09.2018р. Крім того, службові особи суб`єктів господарювання ТОВ "Київ Пісок", ТОВ "Укрспецтехрембуд", ТОВ "Гідромеханізація" та ТОВ "Санпауер", перебуваючи в злочинній змові з посадовими особами РФ "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" вносили в офіційні документи завідомо неправдиву інформацію з приводу об`ємів та обсягів виконаних робіт під час виконання умов договорів поставки № ПЗ/НХ-181252/НЮ від 08.08.2020 та ПЗ/ НОМЕР_3 від 05.09.2018.

В даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах.

Згідно клопотання прокурора протиправними діями ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди (збитків) державі на суму, яка в 10114 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що відповідно до примітки ст. 185 КК України становить особливо великі розміри.

Відповідно інформаційної довідки № 235588372 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 1/8 частки земельної ділянки з кадастровим номером :19:001:0035, що має реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 208, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно договору № М50-2301/2018-2 від 29 січня 2018 року відступлення майнових прав, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» від імені ФФБ виду А «ЖК ПАРКОВА ДОЛИНА» (1 пусковий комплекс-будинок 1) та фізичною особою ОСОБА_4 , останньому належать майнові права на об`єкт будівництва «Житловий комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної діялнки 800000000:79:286:0004)», а саме на двокімнатну квартиру загальною площею 70,13 (сімдесят цілих 13 сотих) м2, яка розташована в першій секції, на 20 поверсі, номер об`єкту інвестування 113.

Згідно реєстраційної картки Транспортного засобу від 23.09.2017, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , транспортний засіб марки BMW520D, він код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Обгрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, з конфіскацією майна, що може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Таке втручання, як арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 , що полягатиме у тимчасовому позбавленні права підозрюваного на його майно та речі, виправдовує ступінь втручання у його права з метою досягнення дієвості цього провадження.

Накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 забезпечить в подальшому застосування спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Враховуючи особливо великий розмір збитків завданих кримінальним правопорушенням, незастосування такого заходу забезпечення як арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 може призвести до відчуження такого майна, що в подальшому позбавить суд реальної можливості застосування спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Прокурор зазначає в клопотанні, що накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_4 майно необхідне з метою досягнення дієвості провадження та забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Прокурор в суді доводи клоптання підтримав та просив його задовольнити за наведених в ньому підстав.

Захисник ОСОБА_5 в суді просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора з підстав його необґрунтованості, недоведеності прокурором підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_4 , яке належить йому на праві приватної власності.

Захисник ОСОБА_6 в суді також просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора з підстав його необґрунтованості, необгрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Власник майна підозрюваний ОСОБА_4 в суді підтримав позицію своїх захисників.

Слідчий суддя вислухавши прокурора, власника майна, його захисників, дослідивши клопотання та додані до нього документи, приходить до такого висновку.

Як вбачається з клопотання слідчого та додатків до нього, СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002980, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

14 листопада 2020 року ст. слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК Україин, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У випадках, передбачених п.п. 2,3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України, конфіскації як виду покарання, для забезпечення цивільного позову.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Як на одну з підстав накладення арешту на майно підозрюваного прокурор зазначає в клопотанні забезпечення спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Прокурором в клопотанні та в суді не доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, підпадає під ознаки, передбачені ч. 1 ст. 96-2 КК України, враховуючи час набуття права власності та час вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінальному правопорушенню.

Однак прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (цивільний позов).

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Слідчим суддею прийнято до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема те, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
При цьому слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.
В даному випадку подані прокурором докази на обґрунтування підозри є достатніми для висновку, що ОСОБА_4 міг вчинити вказане кримінальне правопорушення та до майна, про арешт якого клопоче прокурор, може бути застосована конфіскація.
Крім того, слідчим суддею при вирішенні клопотання про арешт майна враховується розмір шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням.
Так, відповідно до клопотання та додатків до нього, протиправними діями ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди (збитків) державі на суму, яка в 10114 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Доводи захисників про відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні, а отже і підстави для накладення арешту на майно, слідчим суддею не приймаються до уваги, оскільки норми КПК України не передбачають обов`язкової подачі цивільного позову для можливості забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно.
При вирішенні питання про перелік майна, на яке має бути накладений арешт, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором в клопотанні та в суді не було доведено, що майнові права на об`єкт інвестування квартиру можуть бути в подальшому піддані конфіскації, як виду додаткового покарання, чи використані для відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди (цивільний позов), враховуючи, що право власності на вказаний об`єкт підозрюваний не набув.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підозрюваного підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на 1/8 частини земельної ділянки та транспортний засіб, із забороною відчужувати вказане майно, оскільки наявні правові підстави, визначені ч.5, ч. 6 ст. 170 КПК України.
Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Керуючись ст.ст. 170-173, 369-372, 309 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002980 від 14 травня 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, - задовольнити частково.
Накласти арешт намайно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , шляхом накладення заборони на відчуження, а саме на:

- 1/8 частки земельної ділянки з кадастровим номером :19:001:0035, що має реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 208, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , присілок Буков`ян;

- транспортний засіб марки BMW520D, він код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя -