У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

Справа № 936/709/20

Провадження № 1-кп/936/96/2020

28.09.2020року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Воловець клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без можливості визначення застави, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в:

до Воловецького районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 посилаючись на те, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, не працює, не має постійного джерела прибутку, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає та заперечує, перебуваючи на волі може психологічним чи фізичним тиском впливати на потерпілого ОСОБА_7 , переховуватись від суду та не з`являтись в судові засідання, вчинити інші кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_6 щодо задоволення клопотання прокурора заперечив та пояснив, що від викликів слідчого не ухилявся, до суду з`являвся вчасно, з потерпілим не спілкувався.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки вважає його необґрунтованим, обвинувачений ОСОБА_6 за час провадження у справі досудового розслідування нових злочинів не вчиняв, на виклики до суду з`являється вчасно. Жодних обгрунтованих ризиків прокурором не наведено.
Потерпілий на виклик суду не зявився, надав заяву про слухання справи у підготовчому засіданні за його відсутності.
Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом другим КПК України. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободиособистості, у зв`язку з чим судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, та такі підстави мають бути чітко вказані національними судами. (п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України», п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, яке набуло статусу остаточного 10 травня 2011 року).
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_1 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема: оскільки будучи обізнаними про можливу міру покарання, яка загрожує останньому у разі його засудження, може переховуватися від суду.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Так, ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 02.05.2020 року відносно ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 01.07.2020 року, а 12.08.2020 року у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовлено. З того часу обвинуваченому не було обрано іншого запобіжного заходу.
Із клопотання прокурора про повторне обрання запобіжного заходу не вбачається, що стороною обвинувачення надано доказ того, що обвинувачений ОСОБА_6 переховувався від досудового слідства, чинив будь-який вплив на свідків та потерпілого, або хтось в його інтересах чинив тиск, а наведені покликання є голослівними та нічим не підтверджені. При цьому, прокурором не були наведені інші ризики, ніж ті що були вказані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу 02.05.2020 року.
На переконання суду стороною обвинувачення не було доведено існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив, або намагався вчинити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.
Враховуючи, що інших достатніх та обґрунтованих підстав прокурором не зазначено, суд приходить до висновку, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для обрання відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу взяття під варту.
З огляду на вищезазначені обставини, в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимий, суд приходить до висновку, що тримання обвинуваченого під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.
Таким чином, докази та обставини, на які посилається прокурор у судовому засіданні, не дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, негативно впливати на хід кримінального провадження, а тому для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні, вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Разом з тим, слід також звернути увагу на те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може ускладнити розгляд даної справи в частині розумних строків розгляду, що буде зумовлене складнощами конвоювання обвинуваченого до суду, оскільки такий захід виконується у м.Ужгород, а відстань до Воловецького районного суду Закарпатської області є значною.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання і саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, у зв`язку з чим, у клопотанні прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 199, 314, 315 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

у задоволенні клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без можливості визначення застави - відмовити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду та згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

не відлучатися за межі смт.Воловець Закарпатської області без дозволу суду та прокурора;
повідомляти суд про зміну місця проживання.
Строк виконання вказаних обов`язків рахувати - з моменту постановлення вказаної ухвали строком на два місяці, тобто до 27 листопада 2020 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 28.09.2020 року.

Суддя ОСОБА_1