У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби з 21:00 до 06:00 наступної доби за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 строком до 28.02.2021 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, маючого повну вищу освіту, працюючого директором ТОВ «Івеко-Буд», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, у кримінальному проваджені № 0000675 від 14.04.2019 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ( в режимі відео-конференції з приміщення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області)
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби з 21:00 до 06:00 наступної доби за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , строком до 28.02.2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби та змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Повторно дослідити обставини, які стали підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню.
На думку апелянта, прокурором не виконано вимоги п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України, а саме в клопотанні та додатках до нього, відсутні будь-які матеріали, що підтверджують випадки безпідставного ігнорування підозрюваним ОСОБА_6 законних вимог слідчого щодо явки для проведення слідчих дій.
Вказує, що в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, прокурором необґрунтовано неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
Звертає свою увагу, що з часу обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 та по теперішній час, у продовж трьох місяців, ані слідчим, ані прокурором не зібрано жодних прямих доказів причетності останнього до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Наказом ТОВ «ІВЕКО-БУД», №2 від 14.10.2014, ОСОБА_6 призначено на посаду директора Товариства з 14.10.2014 та наділено його правом першого підпису.

20.06.2018 року між Олександрівською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області в особі голови ОСОБА_8 як замовником та ТОВ «ІВЕКО-БУД» в особі директора ОСОБА_6 як виконавцем, укладено договір №1 про закупівлю послуг за державні кошти, згідно якого виконавець узяв зобов`язання своїми силами і засобами виконати роботи з реконструкції Олександрівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з прибудовою спортивної зали за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, смт Олександрівка, вул. Генерала Подзігуна, 244. Ціна договору склала 15 112 150, 65 грн. Строк завершення робіт з реконструкції встановлено договором до 31.12.2019 року.

31.12.2019 року між Олександрівською селищною радою та ТОВ «ІВЕКО-БУД», припинено договірні відносини за договором про закупівлю послуг за державні кошти, №1 від 20.06.2018 року, у зв`язку із відсутністю фінансування та закінчення строку дії договору.

Бюджетними коштами у сумі 124381,86 грн., які безпідставно перераховано на рахунок ТОВ «ІВЕКО-БУД», за роботу яка фактично не була виконана на об`єкті, ОСОБА_6 розпорядився за власним розсудом, як керівник та власник суб`єкту господарювання.

30.09.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

05 .10.2020 року ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21:00 до 06:00 години наступної доби.

01.12.2020 року ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області підозрюваному ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21:00 до 06:00 години наступної доби до 30.12.2020 року.

02.12.2020 року до суду надійшло клопотання прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби в кримінальному провадженні №0000675.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя врахував наявність раніше встановлених ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку дії застосованого відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби за місцем його мешкання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби відносно підозрюваного ОСОБА_6 вказані вимоги закону були дотримані.

Як слідує з матеріалів клопотання ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, відповідальність за вчинення яких передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, що згідно ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 03 квітня 2019 року; актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Олександрівської селищної ради за період 01 січня 2017 року 31 грудня 2018 року від 26 березня 2019 року; протоколом тимчасового доступу від 01 вересня 2020 року; повідомлення відділу в м. Южноукраїнську УСБУ в Миколаївській області про кримінальне правопорушення, від 11 серпня 2020 року, висновком будівельно-технічної експертизи№66 від 10 липня 2020 року; протоколами допиту свідків від 17 вересня 2020 року та 15 вересня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Вознесенського міскрайонного суду Миколаївської області від 05.10.2020 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний час доби до 04.12.2020 року.

Ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.12.2020 року підозрюваному ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, а саме з 21:00 до 06:00 години наступної доби до 30.12.2020 року.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Колегія суддів зазначає, що сам по собі факт вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України, дані про особу підозрюваного, а саме те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, що свідчить про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2020 року, якою ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби з 21:00 до 06:00 наступної доби за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , строком до 28.02.2021 року, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді