Справа № 171/945/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове подання начальника Апостолівського РВ філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VІІІ щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

встановив:
24.08.2020 року до Апостолівського районного суду надійшло подання начальника Апостолівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2020 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VІІІ щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання стосовно засудженого ОСОБА_4 .

В обґрунтування даного подання посилається на те, що 04.06.2020 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, засуджено ОСОБА_4 до покарання 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

ОСОБА_4 з 17.07.2020 року перебуває на обліку в Апостолівському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VІІІ.

Вказаним Законом внесені зміни до ч.1 ст.309 КК України, відповідно до яких незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Враховуючи вищезазначене, на теперішній час такий вид покарання як позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309 КК України не передбачено.
Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Згідно п.13 ч.1 ст. 537КПК України підчас виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.
Тому на підставі викладеного просить вирішити питання про приведення вироку суду від 04.06.2020 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 22.11.2018 року №2617-VІІІ.

Прокурор та представник Апостолівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, подання підтримали.
Засуджений ОСОБА_4 надав суду заяву, згідно якої просить подання розглядати без його участі, не заперечує, що два роки позбавлення волі будуть змінені на чотири роки обмеження волі.
Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття вищевказаних учасників судового провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Вищевказаним законом внесені зміни до ст. 309 КК України, внаслідок яких санкцією ч.1 ст. 309 КК України не передбачене покарання у виді позбавлення волі.

У поданні порушено питання приведення у відповідність до Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2020 року.

Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання - у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покладено наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно Закону України №2617-VIII, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

На момент же вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України та винесення судом вироку, діяв Закон України №270-VI від 15.04.2008, яким за даний злочин передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України за угодою з прокурором було призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Орган пробації на підставі п.13 ч.1 ст. 537 КПК України звернувся до суду з поданням, за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України.

При цьому, порушуючи у поданні питання про пом`якшення призначеного засудженому покарання, орган пробації не наводить конкретних вимог щодо виду та міри покарання, яке у даному випадку фактично необхідно замінити покарання останньому.

За правилами ч.3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст. 72 КК України.

Засуджений ОСОБА_4 покарання не відбував, оскільки на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Частиною 2 ст. 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Виходячи зі ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Отже, згідно ч.3 ст. 74 КК України, суд фактично має замінити призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в новій санкції більш м`якого виду покарання.

Таким чином, з урахуванням правил ч.3 ст. 74 КК України та положень Закону України №2617-VIII, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки за ч.1 ст. 309 КК України засудженому ОСОБА_4 може бути замінено лише на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Міра покарання це якісна і кількісна характеристика визначеного судом згідно з законом покарання за злочин. Отже, міра покарання охоплює не лише строк та розмір покарань, але і їхній вид та кількість, визначена судом.

З урахуванням змін внесених Законом України №2617-VIII до санкції ч.1 ст. 309 КК України пом`якшується вид покарання, проте з урахуванням правил ч.3 ст. 74 КК України посилюється строк покарання.

За таких обставин, максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначене за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, згідно Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 р., значно перевищує строк призначеного засудженому вироком суду покарання у виді позбавлення волі, а тому приведення вироку суду у відповідність до вимог вказаного Закону, у даному випадку, погіршує становище засудженого.

Тому, з врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що подання начальника Апостолівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання стосовно засудженого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 72, 74 КК України, ст.ст. 537, ст.539 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволені подання начальника Апостолівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VІІІ щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1