Справа № 304/1707/19 Провадження № 1-кп/304/99/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000344 від 14 серпня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:
обвинувача прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

24 липня 2019 року близько 17.30 год ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майно та скориставшись тим, що йому було відомо пароль на замку воріт території ТОВ «ВС-ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ», що розташоване за адресою: с. Сімер, вул. Будівельників, № 10/В, та займається деревообробною діяльністю, зайшов на вказану територію, після чого, знаючи де зберігається ключ навісного замка, проник всередину пилорами, звідки викрав 54 (п`ятдесят чотири) обрізні дошки породи «ялина» різних розмірів, загальним об`ємом 0,3379 м куб, вартістю 1 287,00 грн, які за допомогою мотоблоку з причепом доставив до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та розвантажив у гаражному приміщенні, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму

Кримінальна відповідальність за дане кримінальне правопорушення передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім цього, 25 липня 2019 року близько 18.00 год ОСОБА_3 , будучи найманим працівником ТОВ «ВС-ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ», знаходячись на території вказаного підприємства, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, всупереч волі власника проник до автомобіля марки «SUZUKI SAMURAI», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1986 року випуску, яким користується ОСОБА_5 , та скориставшись наявністю ключів від замку запалювання під водійським сидінням, незаконно заволодів таким. Після чого, цього ж дня близько 19.00 год ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом даного автомобіля, знаходячись по вул. Новій у с. Сімер Перечинського району Закарпатської області, не впорався з керуванням, внаслідок чого з`їхав у кювет, у зв`язку з чим пошкодив та деформував переднє праве крило, вітрове скло, капот, передній правий покажчик повороту та передньої панелі автомобіля марки «SUZUKI SAMURAI», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1986 року випуску, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 11 861, 46 грн.

Кримінальна відповідальність за дане кримінальне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 289 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 на стадії судових дебатів підтримав всі обставини, які викладені в обвинувальному акті і просив суд визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. При цьому, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та не заперечив проти звільнення такого від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України та покладення на нього судом обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю підтримав позицію прокурора. Крім того заявлений ним цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди також підтримав у повному обсязі та просив такий задовольнити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, щиро розкаявся та просив суворо його не карати. Крім цього зазначив, що цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнає повністю, а щодо моральної шкоди, то просив задовольнити частково, а саме у розмірі три тисячі грн.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 погодився з позицією обвинуваченого, висловленою ним на стадії судових дебатів та у останньому слові.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства» (Case of John Murray v. United Kingdom, Заява 18731/91, рішення від 25 січня 1996 року, статус рішення остаточне, Reports of Judgments and Decisions 1996-I).

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованих йому злочинах і кваліфікує його дії в межах пред`явленого обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднана з проникненням у інше приміщення та за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 12 КК України вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальні правопорушення відносяться до тяжких злочинів.

Як особа ОСОБА_3 по місцю проживання та навчання характеризується позитивно, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, злочин вчинив вперше (а. с. 112, 113, 115).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, суд вважає, що винному ОСОБА_3 необхідно для його виправлення і попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкцій статей, за якими кваліфіковано його дії.

При призначенні покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів згідно ч. 1 ст. 70 КК України суд вважає за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим, враховуючи тяжкість злочинів, особу винного, обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства відповідно до ст. 75 КК України, а тому ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При вирішення цивільного позову суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки цивільний позивач ОСОБА_5 повністю довів спричинену йому матеріальну шкоду на суму 11861, 46 гривень, тому таку слід стягнути з ОСОБА_3 у повному обсязі.

Крім цього, у відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 3 цієї ж статті якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено в п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» від 02 липня 2004 року № 13, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями Цивільного кодексу України та роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (Із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1) від 31 березня 1995 року № 4 (далі Постанова).

Відповідно до п. 3 вищевказаної Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У абзаці 1 пункту 9 цієї ж Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст. 2 КПК України, згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням всіх обставин справи, наслідків, що настали від вчинених кримінальних правопорушень, ступеню та характеру фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого, в результаті чого порушено його звичайний спосіб життя, вважає, що розумною та справедливою до відшкодування потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди буде грошова сума в розмірі 10 000 гривень.

Строк застосування запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання закінчився 14 грудня 2019 року.

Питання речових доказів та процесуальних витрат вирішуватиметься у порядку ст. ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України і призначити покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 11 861 (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят одну) грн. 46 коп. у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 10 000 (десять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Речові докази по справі, а саме 54 (п`ятдесят чотири) обрізні дошки породи «ялина» різних розмірів, загальним об`ємом 0,3379 м куб, та автомобіль марки «SUZUKI SAMURAI», державний номерний знак НОМЕР_1 , які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 такому повернути, як власнику; компакт диски з відеозаписами з камер відеоспостереження ТОВ «ВС-ЕКО-ТЕХНОЛОГІЯ» від 24 та 25 липня 2019 року, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження зберігати при таких.

Процесуальні витрати по справі за проведення товарознавчої експертизи №11/616 від 06 вересня 2019 року у розмірі 471 (чотириста сімдесят одна) грн 03 коп. та авто товарознавчої експертизи №13/115 від 16 вересня 2019 року у розмірі 1 099 (одна тисяча дев`яносто дев`ять) грн 07 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий: ОСОБА_1