Справа №173/2254/20
Провадження №1-в/173/19/2021
У Х В А Л А
іменем України

13 січня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
начальника
Верхньодніпровського МРВ ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Верхньодніпровську Дніпропетровської області клопотання Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку випробування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 (три) роки, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 (три) роки.
Начальник Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області підполковник внутрішньої служби ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_5 посилаючись на те, що за час перебування на обліку ОСОБА_5 зарекомендував себе посередньо, порядок та умови відбування покарання порушував. 14.03.2018 року відносно ОСОБА_5 порушено кримінальне провадження №0000580 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке знаходиться на розгляді у Ленінському районному суді м. Дніпропетровська. Станом на 01.12.2020 року вирок по даному кримінальному провадженню не ухвалювався. Іспитовий строк визначений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року закінчився 04.10.2020 року.

В судовому засіданні начальник Верхньодніпровського МРВ ОСОБА_4 клопотання підтримала, просила суд звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням у зв`язку з закінченням строку випробування.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, просив у його задоволенні відмовити, оскільки засуджений не виконав покладених на нього судом обов`язків, а тому не довів своє виправлення.

Суд, вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 (три) роки з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_5 був поставлений на облік у Верхньодніпровському МРВ та 05.12.2017 року ознайомлений з умовами та порядком відбування покарання з випробуванням, попереджений про правові наслідки у випадку ухилення або систематичного невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду та систематичне притягнення до адміністративної відповідальності.

14.03.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, внесеного до ЄРСР 14.03.2018 року за №0000580.

За вимогами ч.1 ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Із роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вбачається, що частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Системний аналіз закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України свідчать, що вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання.

Судом враховується, що станом на час розгляду подання, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 судом не розглянуто, вирок не постановлено, а за позицією Конституційного Суду України, сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99).

З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, скоєного під час іспитового строку, звільнення останнього від призначеного йому покарання з підстав закінченням іспитового строку на даний час є передчасним.

Суд вважає, що відмова у звільненні засудженого від призначеного покарання ніяким чином не порушує права особи, яка не вчинила злочин, так як не несе для цих осіб ніяких негативних правових наслідків.

Окрім цього, у разі винесення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , щодо обвинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, орган пробації не позбавлений можливості повторно звернутись до суду з поданням про звільнення засудженого від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Між тим, безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила новий злочин, порушує такі загальні засади кримінального провадження, як законність та рівність всіх перед законом і судом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 78 КК України, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

У задоволенні подання начальника Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за ч. 2 ст. 186 КК України призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 (три) роки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1