ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 592/2535/20 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/2832/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілої ОСОБА_9 , належним чином повідомленої про розгляд справи, розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 06 2020 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою вищевказаного суду клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 13 серпня 2020 року.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив про скасування ухвали та постановлення нової, якою просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу того, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились.
Зазначив, що судом першої інстанції під час прийняття рішення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 не враховано, що за час перебування останнього під вартою змінилися обставини, які на даний час виключають вчинення обвинуваченим тотожного, аналогічного злочину, або будь-якого іншого аналогічного кримінального правопорушення, оскільки останній наразі не має зв`язків із соціально нестабільними особами, не зловживає спиртним, не має алко- та нарко- залежності, не характеризується, як агресивна особа, критичних акцентуацій в характері немає.
У зв`язку з викладеним, посилаючись на норми кримінального процесуального законодавства, Конституцію України та практику Європейського суду з прав людини, вважає за необхідне змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.
Потерпіла ОСОБА_9 про дату та час розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надавала.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог чинного національного та міжнародного законодавства.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, серед інших доводів, посилається на недоведеність прокурором того, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились.

З такими доводами погодитися неможливо, оскільки, на думку колегії суддів, судом першої інстанції аргументовано прийнято рішення щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, адже ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на потерпілих та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення судом взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, відсутність у обвинуваченого постійного джерела доходів, оскільки він не працює та відсутність міцних соціальних зв`язків.

Крім того, не залишено поза увагою суду першої інстанції факт відсутності у обвинуваченого утриманців та його схильність до вчинення правопорушень, що свідчить про наявність ризику вчинення нового кримінального правопорушення.

Отже, вищевказане підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності, на думку колегії суддів, спростовують доводи апелянта, зазначені у апеляційній скарзі, про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується посилання апелянта на відсутність у ОСОБА_7 алко- та нарко- залежності, та агресії, то вказані факти не є безумовними підставами для зміни у бік пом`якшення обвинуваченому запобіжного заходу. Крім того, колегія суддів вважає, що ці обставини, у даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Посилання захисника на відсутність ризику вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення через те, що останній наразі вже не зловживає спиртним та не має зв`язків із соціально нестабільними особами, колегія суддів оцінює критично, оскільки ці обставини відбулися вимушено через ізоляцію обвинуваченого від суспільства, що не виключає повернення обвинуваченого до попередніх звичок, після зміни запобіжного заходу на більш м`який.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини в своїй сукупності, свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, як на тому наполягає апелянт, не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції по даній справі, колегія суддів приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 13 06 2019 року в тій його частині, де звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Крім того, як випливає із вищевказаного Рішення Конституційного Суду України, на даний час, коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер уже суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинувачених, так і забезпечення їх участі в судових засіданнях.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності будь-яких підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги його захисника.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 06 2020 рокупро задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під ватою до 13 08 2020 року, включно, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4