справа № 749/861/20 провадження № 1-кп/732/153/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2020 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

в присутності секретаря ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

перекладачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Городня кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000228, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Агдамекенд Агдамського району, Азербайджан, громадянина України, азербайджанця, зареєстрованого в буд. АДРЕСА_1 , фактично проживав на момент затримання в буд. АДРЕСА_2 , не одруженого, не працює, освіта професійно-технічна, не військовозобов`язаного, на утриманні неповнолітніх дітей, осіб похилого віку та інвалідів не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 і ч.4 ст.152 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
23 липня 2020 року, приблизно о 21 год. 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи біля дитячого майданчику в районі будинку АДРЕСА_3 , зустрів малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких запросив поїсти кавуна до будинку за місцем свого проживання. Малолітні на пропозицію ОСОБА_7 погодилися та прослідували за ним до будинку АДРЕСА_2 , де він тимчасово проживав. Знаходячись у коридорі вказаного будинку, близько 21 год. 15 хв., під час спілкування з малолітнім ОСОБА_8 у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення відносно малолітнього ОСОБА_8 дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті. З метою реалізації задуманого, ОСОБА_7 , діючи умисно, розуміючи, що ОСОБА_10 і ОСОБА_8 є особами, які не досягли чотирнадцяти років, запропонував їм зайти до кімнати, на що ОСОБА_10 відмовився та вийшов з будинку, а ОСОБА_8 , погодившись на пропозицію ОСОБА_7 , прослідував разом з ним до спальної кімнати. Знаходячись у спальній кімнаті, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_8 , використовуючи безпорадний стан дитини, який через свій вік не міг правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з ним дій сексуального характеру, наказав йому оголитися до поясу та нахилитись вперед над ліжком. Після того, як потерпілий ОСОБА_8 зняв шорти, труси та нахилився над ліжком, ОСОБА_7 роздягнув себе, оголивши свої статеві органи, підійшов до малолітнього ззаду, маючи умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло малолітнього ОСОБА_8 з використанням геніталій, використовуючи фізичну перевагу над потерпілим, який через свій вік це міг чинити йому активного опору, силоміць тримаючи ОСОБА_8 руками за тулуб та сідниці, знаходячись ззаду від потерпілого, намагався проникнути статевим членом до анального отвору хлопчика, але виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення вказаного злочину до кінця, з причин, які не залежали від його волі через фізіологічну неможливість в той час здійснити статевий акт, не проник в тіло потерпілого, не завершивши таким чином бажані дії сексуального характеру до кінця.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , направлених на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло малолітнього ОСОБА_8 з використанням геніталій, останньому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді саден: лівого плечового суглоба, обох клубових та обох сідничних ділянок, утворені дією твердих тупих предметів, за механізмом тертя, які згідно висновку судової медичної експерти № 62 від 24.07.2020 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що не спричинили розладу здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК України - закінчений замах на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому замаху на зґвалтування малолітнього не визнав. Фактично визнав себе винуватим у вчиненні сексуального насильства відносно малолітнього ОСОБА_8 . Показав, що з 1986 року він проживає в Україні, з 2012 року є громадянином України. Останні роки він проживав в Чернігівській області, торгував на базарах овочами та фруктами. В липні 2020 року він приїхав до села с. Смяч Сновського району Чернігівської області, де винайняв будинок АДРЕСА_2 . З собою він привіз кавуни, дині та цибулю з метою їх продажу. 23.07.2020 року в денний час, коли він справляв природні потреби неподалік від місця його торгівлі, до нього підійшов потерпілий та попросив гроші на морозиво. Він дав потерпілому 10 гривень. Того ж дня, в вечірній час він перебував в центрі с. Смяч. Придбавши в магазині келих розливного пива, він вийшов на вулицу, де зустрів потерпілого, який гуляв з іншим хлопцем. Вказаним малолітнім хлопцям він запропонував піти до нього в гості, щоб пригостити їх кавуном, на що останні погодилися та прослідували за ним. Прибувши до господарства, в якому він тимчасово проживав, він розрізав один кавун та, знаходячись у коридорі будинку, пригостив цим кавуном хлопців. Коли хлопці їли кавун, він відчув статеве збудження, у зв`язку з чим, він запропонував хлопцям піти з ним до кімнати будинку, на що ОСОБА_8 погодився, а ОСОБА_10 відмовився та вийшов з будинку. Залишившись наодинці з ОСОБА_8 , у нього виникло бажання поласкати останнього. Він вказав потерпілому роздягнутися до пояса, підійти до ліжка та нахилитися, що той виконав. Одночасно він сам зняв з себе штани, оголивши статеві органи, взяв потерпілого за сідниці та почав імітувати статевий акт, не намагаючись проникнути в анальний отвір хлопця. Вказані дій він вчиняв близько двох хвилин, після чого припинив їх, розкаявшись, відпустив дитину, сказав, щоб хлопець одягався та йшов до дому. Виводячи хлопців з господарства, він дав ОСОБА_8 20 гривень, а ОСОБА_10 10 грн. Вину визнає у вчиненні сексуального насильства, вказує, що не бажав ґвалтувати дитину та наміру проникати до анального отвору дитини він не мав. Наступного дня його затримали. Стверджував, що до нього застосовували недозволені методи слідства, під час фактичного затримання погрожували йому застосуванням насильства, слідчі дії вели за відсутності перекладача. Надавали йому для підпису документи, не зважаючи на його зауваження про поганий зір та відсутність окулярів. В ході слідчого експерименту, за показаннями обвинуваченого, він обмовив себе, сказавши, що йому не вдалося вчинити статевий акт внаслідок відсутності ерекції. Вважав, що такі показання виправдають його дії. У подальшому, спілкуючись в слідчому ізоляторі з різними людьми, він викривляв події злочину, казав, що був з дівчиною, що перебував у стані сп`яніння та що йому не вдалося здійснити статевий акт внаслідок такого стану та відсутності ерекції, що є неправдою.

Захисник, посилаючись на відсутність належних і допустимих доказів за обсягом пред`явленого обвинувачення, обгрунтовував необхідність виправдання ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 і ч.4 ст.152 КК України, з огляду на недоведеність складу злочину. З урахуванням того, що обвинувачений є за національністю азербайджанцем, клопотав про визнання недопустимими доказів, здобутих органом досудового розслідування за відсутності перекладача, зокрема протоколу слідчого експерименту від 24.07.2020 року з відео фіксацією. Вважав неналежним доказом протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіоконтролю за особою від 05.10.2020 та всі матеріали аудіоконтролю.

Судом з`ясовано фактичні дані, що містяться у показаннях обвинуваченого, потерпілого, допитаних у справі свідків; а також дані, які відображені у протоколах слідчих дій, висновках експертів, медичних документах і письмових доказах; оцінено такі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України, в межах пред`явленого обвинувачення.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, суд дійшов висновку про те, що його вина підтверджується показами малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , висновками судово-медичної експертизи № 62 від 24.07.2020, протоколами слідчих експериментів від 24.07.2020 року та від 11.09.2020 року, проведених за участі підозрюваного ОСОБА_7 , за участі малолітнього потерпілого ОСОБА_8 та за участі малолітнього свідка ОСОБА_10 , а також сукупністю інших досліджених в судовому засіданні доказів, які на переконання суду, об`єктивно підтверджують умисел обвинуваченого ОСОБА_11 на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним проникненням в тіло потерпілого з використанням геніталій.

Підставою початку досудового розслідування кримінального провадження є рапорт помічника чергового ГРПП Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області від 24.07.2020 року, яким зафіксоване повідомлення, що надійшло 24.07.2020 року о 02-15 год. зі Сновської центральної районної лікарні, про факт госпіталізації до хірургічного відділення вказаної лікарні дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом тупа травма живота, зґвалтування під питанням, а також заява законного представника малолітнього потерпілого його матері ОСОБА_9 , яка зафіксована в протоколі від 24.07.2020 року прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, за даними якої ОСОБА_9 повідомила, що 23.07.2020 року, близько 21-30 год. прийшов додому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повідомив, що його зґвалтував чоловік. Як звати чоловіка не знає, може показати будинок, де все відбулось. Чоловік невисокого зросту, повний, лисий, не місцевий, здійснює торгівлю кавунами в с. Смяч. Чоловік тримав ОСОБА_8 за плечі, сідниці (т.1 а.к.п.217- 218)

Дослідженням протоколу проведення слідчого експерименту від 24.07.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , за участі підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , в присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та з переглянутого у судовому засіданні відеозапису цієї слідчої дії встановлено, що в ході проведення слідчого експерименту підозрюваний показав, що 23.07.2020 року близько 20:30 год. у центрі села Смяч в магазині він купував пиво. Потім вийшов з магазину, випив пиво і зустрів двох дітей - хлопчиків, яких запросив додому пригостити кавуном. Хлопці погодились і пішли з ним додому. Вдома він на кухні пригощав хлопців кавуном, а потім вирішив з одним із малолітніх вступити в статеві зносини. Так, він попросив потерпілого зайти до крайньої кімнати будинку, де наявне ліжко, що останній і зробив. У кімнаті ОСОБА_7 сказав хлопчику зняти шорти, труси і нахилитись животом до ліжка. Потерпілий зробив, як він просив. Він також роздягнувся до пояса, оголив свій статевий орган, підійшов до потерпілого, взяв руками за тулуб, сідниці і почав терти статевим органом об сідниці дитини, намагаючись протиснути таким чином в анальний отвір. Він здійснював активні рухи близько 2-х хвилин, але від того, що він був у стані алкогольного сп`яніння, ерекції не виникло, тому в анальний отвір хлопця проникнути не вдалося. В подальшому він попросив хлопця одягнутись і піти з будинку. На подвір`ї чекав інший хлопець, де він дав їм гроші, потерпілому - 20 грн., а хлопцю, що чекав у дворі - 10 грн. Підозрюваний просив хлопців нікому не розповідати про те, що відбулось. Під час слідчого експерименту підозрюваний продемонстрував, як відбувались події у будинку.

Вказаний протокол проведення слідчого експерименту підписаний всіма учасниками без зауважень (т.2 а.к.п.55-59)

Допитаний в судовому засіданні малолітній потерпілий ОСОБА_8 детально та послідовно розповів про події, які відбувалися 23.07.2020 року, показав, що того дня, у денний час він перебував на дитячому майданчику. До нього підходив обвинувачений та пропонував йому вчинити дії сексуального характеру орально, пообіцяв гроші за це, на що він відмовився. Обвинувачений дав йому 10 гривень, після чого він продовжував з хлопцями гратися та бачив, що обвинувачений стояв неподалік від дитячого майданчика та спостерігав за ними. Коли настав вечір, він побачив обвинуваченого біля магазину, той придбав собі пиво та вживав його на вулиці. У той момент інші діти розійшлися, гуляти залишилися вони з ОСОБА_14 . Обвинувачений запросив їх до себе додому поїсти кавуна, на що вони погодилися та прослідували за обвинуваченим. В будинку обвинувачений пригостив їх кавуном та запросив до кімнати, від чого ОСОБА_15 відмовився та вийшов на вулицю, а він погодився та пішов до кімнати. В кімнаті обвинувачений пропонував йому зайнятись оральним сексом, від чого він відмовився. Тоді обвинувачений наказав йому зняти шорти і труси та лягти обличчям на ліжко, що він і зробив. У цей момент обвинувачений підійшов до нього ззаду, схопив його за плечі та почав тертися об його сідниці. Він відчував біль в області плеча та в області анального отвору. Він казав, що йому боляче. Через деякий час обвинувачений припинив свої дії та запропонував йому залишитись на нічь, на що він відмовився. Тоді обвинувачений наказав йому одягнутися та піти. Коли вони з ОСОБА_10 виходили, обвинувачений дав йому 20 грн., ОСОБА_15 - 10 грн. та наказав їм не розповідати нікому про те, що сталося, пригрозив, що задушить, якщо вони не будуть мовчати. Коли він прийшов додому, він одразу розповів матері про те, що обвинувачений зробив, в тому числі про те, що обвинувачений роздягав його, хапав його за плечі та при цьому намагався встромити свій статевий орган йому в анальний отвір.

Дослідженням протоколу проведення слідчого експерименту від 11.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , за участі малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , його законного представника, психолога й лікаря, та переглянутого у судовому засіданні відеозапису цієї слідчої дії встановлено, що потерпілий на місці детально та послідовно розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказав будинок та кімнату, в якій відбувалася подія злочину, пояснив, які саме дії вчиняв обвинувачений, стверджував про те, що внаслідок дій обвинуваченого йому було боляче, про що він казав обвинуваченому. (т.1 а.к.п.129)

З дослідженого висновку судово-медичної експертизи №62 від 24.07.2020 року встановлено, що зі слів підекспертного ОСОБА_8 за день до експертизи незнайомий чоловік робив йому боляче, дряпав за плечі та по тілу, вставляв член між ніг. При освідуванні на лівому плечовому суглобі потерпілого виявлене стрічкоподібне садно, розмірами 1,5х0,5 см., з сухим червоно-коричневим западаючим дном, оточеним червоним валом запалення; в лівій клубовій ділянці, ліворуч від серединної лінії на 11,5 см, вниз від передньої клубової кістки на 5,5 см - стрічкоподібне садно, розмірами 3х0,3 см, довжинником орієнтоване між 8 та 2 годинами умовного годинникового циферблата, з сухим червоно-коричневим западаючим дном, оточеним червоним валом запалення; в правій клубовій ділянці, праворуч від серединної лінії на 12,5 см, вниз від передньої клубової кістки на 7 см - горизонтальне стрічкоподібне садно, розмірами 2,5х0,3 см, з сухим червоно-коричневим западаючим дном, оточеним червоним валом запалення; у внутрішньо-нижньому квадранті лівої сідниці, на відстані від анального проходу 3 см стрічкоподібне садно, розмірами 2х0,5 см, довжинником орієнтоване між 10 та 4 годинами умовного годинникового циферблата, з сухим червоно-коричневим западаючим дном, оточеним червоним валом запалення, у внутрішньо-нижньому квадранті правої сідниці, на відстані від анального проходу 3 см стрічкоподібне садно, розмірами 2,5х0,5 см, довжинником орієнтоване між 8 та 2 годинами умовного годинникового циферблата, з сухим червоно-коричневим западаючим дном, оточеним червоним валом запалення. Вказані тілесні ушкодження утворені дією твердих тупих предметів (до категорії яких відносяться і руки), за механізмом тертя, відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що не спричинили розладу здоров`я. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 , не відповідають можливості утворення, внаслідок падіння його з висоти власного зросту. (т.1 а.к.п 151-154)

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_16 підтвердив висновки, викладені ним при проведенні судово-медичної експертизи № 62 від 24.07.2020 року, показав, що утворення зазначених в експертизі тілесних ушкоджень від падіння або контакту з гойдалкою малоймовірне. Виходячи з розташування тілесних ушкоджень, їх розміру та характеру, ймовірно, що вони виникли внаслідок тиску на ці ділянки тіла пальців рук людини.

З дослідженого висновку судово-психіатричної експертизи №449/461 від 15.09.2020 року, складеного відносно ОСОБА_8 , встановлено, що ОСОБА_8 з урахуванням його вікових особливостей, стану розумового розвитку на доступному йому віковому рівні в цілому здатний правильно розуміти характер і значення вчинених відносно нього дій, які мають значення для справи. Психолого-психіатричних ознак підвищеної схильності до паталогічного фантазування у малолітнього ОСОБА_8 не виявлено. (т.1, а.с.167-173)

Допитаний в судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_10 показав, що 23.07.2020 року вони з ОСОБА_8 гралися на дитячому майданчику, біля місцевого клубу в с. Смяч. Блище до вечора, біля магазину вони зустріли обвинуваченого, який торгував в їх селі кавунами. Останній запросив їх до себе в гості скуштувати кавуна, на що вони погодилися та прослідували на ним. Обвинувачений запросив їх до будинку, однак він залишився на вулиці, а ОСОБА_8 пройшов разом з обвинуваченим до будинку, де вони перебували близько 30 хвилин. Після цього на пропозицію обвинуваченого він зайшов до будинку, де вони з ОСОБА_8 поїли кавуна та вийшли. Виводячи їх з двору, обвинувачений дав їм гроші - ОСОБА_8 20 грн., а йому 10 грн., наказав їм нікому не розповідати про нього, при цьому погрожував. Дорогою додому потерпілий казав, що обвинувачений заламував йому руки, більше нічого не розповідав.

Аналогічні показання свідок ОСОБА_17 надав під час слідчого експерименту від 11.09.2020 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 . В присутності законного представника малолітнього свідка, психолога, лікаря свідок детально розповів про події, які відбулися 23.07.2020 року. (т.2, а.к.п.61-62).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що в ніч з 23 на 24 липня 2020 року він як лікар виїздив на виклик швидкої медичної допомоги та супроводжував малолітнього потерпілого та його матір до Сновської центральної районної лікарні. Дорогою до лікарні потерпілий та його матір казали, що потерпілого зґвалтував чоловік, хлопчик скаржився на біль в животі.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що він є власником будинку АДРЕСА_2 . В цьому будинку він не проживає. В липні 2020 року до нього звернувся знайомий, який просив здати будинок в найом обвинуваченому, який приїхав до села Смяч торгувати кавунами, на що він погодився. Також домовилися, що кожного ранку він конем буде відвозити товар та обвинуваченого до центру села, а ввечері забирати його та товар додому. 23.07.2020 року він відвіз обвинуваченого до центру, а близько 19-ї години привіз назад, залишив віз з товаром у дворі, а коня відвів до будинку за місцем свого проживання.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні підтвердила факт продажу ОСОБА_7 23.07.2020 року в вечірній час 1 келиха розливного пива. На її думку, ОСОБА_7 у цей момент не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

За даними протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю за особою записів, що містяться на компакт-диску диск DVD MAP28VJ28122516 та у безпосередньо досліджених аудіофайлах, що записані на вказаному компакт-диску, встановлено, що відбувається розмова між двома особами, при цьому фігурант розповідає про те, що він знаходиться у слідчому ізоляторі у зв`язку з тим, що бажав займатися сексом з хлопцем, але в нього не вийшло. (т.2 а.к.п. 69-78)

Крім цього, для з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, в судовому засіданні досліджено наступні докази:

- протокол огляду місця події від 24.07.2020 року будинку АДРЕСА_4 , під час якого були вилучені речі малолітнього ОСОБА_8 (т.1 а.к.п. 133-135);

- протоколи пред`явлення особи для впізнання потерпілому та свідку ОСОБА_10 за фотознімками від 04.09.2020 року, за даними яких потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_10 впізнали чоловіка, який 23.07.2020 року запросив потерпілого та свідка ОСОБА_10 до будинку за місцем його проживання (т.1 а.к.п. 139-144)

- висновок судово-медичної (цитологічної) експертизи № 95-ц від 25.08.2020р.-09.09.2020р., дослідженням якого встановлено, що у зрізах нігтьових пластин з рук громадянина ОСОБА_7 кров та клітини травматичного походження не виявлені. (т.1 а.с.158-160)

- висновки судово-медичної (імунологічної) експертизи № 537 від 28.09.2020р., № 560 від 29.09.2020р., дослідженням яких встановлено, що у змиві з анального отвору громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на трусах, які належать громадянину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сперма не знайдена (т.1 а.с.162-164)

Оцінивши доводи обвинуваченого, суд невизнання вини обвинуваченим під час судового розгляду розцінює як захисну позицію та спробу уникнути кримінального покарання. При цьому ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Доведення винуватості покладається на сторону обвинувачення.

Під час постановлення вироку в нарадчій кімнаті проведено детальний аналіз показань малолітнього потерпілого у взаємозв`язку із висновками судово-медичної експертизи №62 від 24.07.2020 року, показаннями експерта ОСОБА_16 , показаннями свідка ОСОБА_10 та показаннями, наданими обвинуваченим під час слідчого експеримента 24.07.2020 року.

Так, детальний аналіз характеру наявних у потерпілого тілесних ушкоджень, а саме наявність у потерпілого стрічкоподібних саден, їх розмір та місця розташування на тілі свідчать про те, що обвинувачений міцно утримував потерпілого в момент вчинення з останнім дій сексуального характеру, тримаючи дитину рукою за плече, а також стискав таз дитини у ділянках клубових кісток спереду, прикладав силу при розведенні сідниць потерпілого в ділянці анального отвору.

Під час слідчого експерименту ОСОБА_7 поясняв, що запросив малолітнього ОСОБА_8 до кімнати будинку з метою зайнятись сексом. В момент вчинення відносно хлопця дії сексуального характеру, імітував статевий акт, намагаючись проникнути своїм статевим органом в анальний отвір малолітнього, що йому не вдалося зробити внаслідок відсутності сталої ерекції.

Розв`язуючи клопотання захисту про визнання протоколу слідчого експерименту від 24.07.2020 року недопустимим доказом з підстав здійснення цієї процесуальної дії після застосування недозволених методів слідства та за відсутності перекладача, суд враховує наступне.

Недопустимим визнається лише той доказ, який отриманий внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією і законами України.

Посилання сторони захисту щодо визнання недопустимим протоколу слідчого експерименту за участі підозрюваного з огляду на застосування недопустимих методів розслідування та з огляду на відсутність перекладача, суд не приймає до уваги.

Відповідно до принципу «рівності можливостей», згідно з яким кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості, і жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом, розглядаються й права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, закріплені у підпунктах «а», «е» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, зокрема, особа має право: а) бути негайно i детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер i причину обвинувачення проти нього; e) якщо він не розуміє мову, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, - отримувати безоплатну допомогу перекладача.

Згідно зі ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як зазначено у ч. 1 ст. 68 КПК України, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

При цьому кримінальним процесуальним законом не регламентовано самого порядку залучення перекладача, зокрема не встановлено й безумовного обов`язку слідчого судді, суду, прокурора, слідчого самостійно (за відсутності відповідного клопотання з боку учасника провадження) залучати перекладача.

Враховуючи зазначене, питання про дотримання вимог ст. 29 КПК України щодо залучення перекладача слід вирішувати у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей») та несправедливості судового розгляду в цілому у розумінні положень ст. 6 Конвенції.

Як під час затримання, так і під час проведення слідчого експерименту ані засуджений, ані його захисник не вказували про необхідність залучення перекладача. До того ж, засуджений більше тридцяти років проживав на території України та є громадянином України з 2012 року. За таких обставин у слідчого не було об`єктивних підстав для залучення перекладача за власною ініціативою.

Слідчий експеримент був проведений з відеофіксацією без переривання відеозапису у часі. Із запису ведення слідчого експерименту, вбачається невимушена обстановка, обвинувачений добровільно, без будь-якого примусу відтворював чітко, послідовно свої дії, які він вчиняв відносно дитини. Його захист був забезпечений адвокатом. Ознак примусу, наявності тілесних ушкоджень, які передували проведенню слідчого експерименту на час проведення наведеної слідчої дії, не встановлено.

За сукупності всіх перерахованих вище обставин, дані зафіксовані в ході оспорюваної слідчої дії - слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 - є належним, допустимим, достовірним доказом, незаконність його проведення в ході судового слідства не доведена.

Посилання обвинуваченого на те, що до нього були застосовані недозволені методи слідства суд також не приймає до уваги, оскільки з моменту затримання ОСОБА_7 з 12-30год. по 15-30 год. 24.07.2020 року останньому було забезпечено його право на захист та в подальшому всі слідчі дії проводились в присутності його захисника. В тому числі, в присутності захисника 24.07.2020 року період з 19-48 год. по 20-06 год. проводився слідчий експеримент, під час якого підозрюваний послідовно розповідав про обставини вчинення кримінального правопорушення. Зауважень, в тому числі, щодо застосування недозволених методів слідства, ні від підозрюваного, ні від його захисника не надходило.

Рішення про затримання підозрюваного ОСОБА_7 органом досудового розслідування було обґрунтовано тим, що безпосередньо потерпілий вказував на вчинення злочину саме ОСОБА_7 . У протоколі затримання ОСОБА_7 було роз`яснено: кваліфікація злочину, у вчиненні якого він підозрюється; підстава затримання та його права у повному обсязі. Підстава затримання ОСОБА_7 пов`язується з безпосереднім виявленням злочину, при цьому він своєчасно у строки, визначені ст.211 КПК України, був доставлений до слідчого судді, і обставини затримання, як і подальше тримання під вартою, мотивовані ухвалою слідчого судді, судовий контроль у цій справі підозрюваному був забезпечений.

Оцінюючи покази обвинуваченого у судовому засіданні, суд вважає, що вони не відповідають дійсним обставинам справи, суперечать матеріалам справи, не узгоджуються із доказами, зібраними по справі.

За вказаних обставин, суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що інкриміновані йому дії щодо потерпілого він не вчиняв, покази обвинуваченого розцінює як бажання пом`якшити кримінальну відповідальність.

За викладених обставин, оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору їх належності та допутимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що у обвинуваченого мав місце умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним проникненням в тіло малолітнього потерпілого ОСОБА_8 з використанням геніталій, які він не виконав з незалежної від нього обставини фізіологічної неспроможності.

Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 4 ст. 152 КК України - закінчений замах на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ч.4 ст.153 КК України не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого, сукупність обставин провадження, зокрема стадію злочину (незакінчений злочин), особу винного, який раніше не судимий, задовільно характеризується за останнім місцем проживання.

За даними висновку комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи №482 від 24.09.2020 року встановлено, що ОСОБА_7 за своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_7 не виявлено ознак психічного захворювання, на момент проведення експертизи він міг правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення. (т.1 а.с.174-177)

На думку суду, відсутні пом`якшуючі покарання обставини та не доведено обставину, що обтяжує покарання, вказану обвинуваченням в обвинувальному акті.

У судовому засіданні не встановлено наявності щирого каяття, обвинувачений не виразив відвертого розкаяння та у нього відсутній осуд власних протиправних дій.

Водночас у кримінальному провадженні відсутні належні докази вчинення обвинуваченим злочину у стані сп`яніння, а тому такий стан не може підтверджуватись самим припущенням алкольного сп`яніння ОСОБА_7 на момент вчинення злочину. Показаннями самого обвинуваченого, потерпілого або свідків такий стан доводити неприпустимо. На підставі вище викладеного, вчинення злочину в стані алкольного сп`яніння як обтяжуюча покарання обставина, стороною обвинувачення не доведена.

З урахуванням суспільної небезпеки злочину, вчиненого обвинуваченим, суд дійшов висновку, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання за ч. 2 ст. 15 і ч. 4 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі строком не більше двох третин максимального строку, передбаченого санкцією ч.4 ст.152 КК України.

У кримінальному провадженні законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди на суму 40000 грн. Суд враховує той факт, що позовні вимоги обвинуваченим визнані у повному обсязі. При цьому визнанням позову не порушуються права та законні інтереси інших осіб.

Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

До того ж, ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо у судовому засіданні були доведені стороною обвинувачення та цивільним позивачем матеріально-правові підстави позову.

Відповідно до чинного законодавства /п.2 ч.2 ст.23 ЦК України/ моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів

Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд враховує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При цьому суд враховує, що фізичне та психічне здоров`я дитини є безцінним, тому заявлений розмір позовних вимог суд вважає виваженим та справедливим.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги факт визнання позову обвинуваченим, наявні підстави для задоволення заявлених законним представником потерпілого позовних вимог в повному обсязі.

У справі заявлено також цивільний позов прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Сновського відділу Менської місцевої прокуратури Чернігівської області - в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Сновська центральна районна лікарня» Сновської районної ради Чернігівської області про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 коштів, витрачених лікувальним закладом на стаціонарне лікування малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , в сумі 1105 грн. 99 коп.( т.1 а.к.п.25);

Розглядаючи позов прокурора в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Сновська центральна районна лікарня» Сновської районної ради Чернігівської області про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко - день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко - днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (у якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Сновська центральна районна лікарня» від 08.10.2020 року №02-568 вартість лікування малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на лікуванні у лікувальному закладі 24.07.2020 року ( 1 ліжко - день), становить 1105 грн. 99 коп. ( т.2 а.к.п. 90).

Стороною захисту розмір вартості лікування, зазначеного у довідці від 08.10.2020 року, не спростований. Доводи сторони захисту щодо завищеного розміру витрат, зазначеного у довідці, не заслуговують на увагу, оскільки жодним чином документально не підтверджені.

Суд виходить із положень ст. 1206 ЦК України, згідно якої особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, а якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Враховуючи документальне підтвердження вартості лікування, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, та кошти за лікування малолітнього потерпілого ОСОБА_8 слід стягнути на користь відповідного бюджету Сновського району Чернігівської області.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази по справі слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Щорського районного суду Чернігівської області від 29.07.2020 року на речові докази мобільний телефон з сім-картками, труси, сорочку, штани - відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України слід скасувати.

У відповідності до ч 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день. Згідно протоколу затримання від 24.07.2020 року, ухвал слідчого судді Щорського районного суду Чернігіввської області від 25.07.2020 року, 18.09.2020 року, 12.10.2020 року, ухвали Городнянського районного суду Чернігіввської області від 22.10.2020 року (т.1 а.с. 66, 232-244) ОСОБА_7 був затриманий і знаходиться під вартою з 24.07.2020 року із 12 год. 30 хв. Зазначений строк слід зарахувати у строк призначеного йому покарання.

З метою належної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечення виконання вироку запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_7 , слід до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст. 349, 370, 374-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
Визнати ОСОБА_7 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 і ч.4 ст.152 КК України, і призначити йому покарання по цій статті у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання, з 12 год. 30 хв. 24.07.2020 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Цивільний позов законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди на суму 40000 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_9 40 000 грн. 00 коп. (сорок тисяч грн.) на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Цивільний позов прокурора в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Сновська центральна районна лікарня» Сновської районної ради Чернігівської області про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Сновського районного бюджету 1105 грн. 99 коп. (одну тисячу сто п`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок) у відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я Комунальним некомерційним підприємством «Сновська центральна районна лікарня» Сновської районної ради Чернігівської області на стаціонарне лікування малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від злочину.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Щорського районного суду Чернігівської області від 29.07.2020 року на речові докази мобільний телефон з сім-картками, труси, сорочку, штани - скасувати.

Речові докази: телефон марки SAMSUNG Galaxy J3, IMEI НОМЕР_1 / НОМЕР_2 з сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , труси, сорочку та штани, які належать ОСОБА_7 , які передані на зберігання до Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області повернути обвинуваченому ОСОБА_7 ; дитячі труси, дитячі шорти, дитячу футболку повернути законному представнику потерпілого ОСОБА_9 ; зелене покривало зі слідами речовини бурого кольору повернути власнику - ОСОБА_19 ; документи - флеш-накопичувач Exceleram 16, б/н, з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 ; флеш-накопичувач Kingston №1902xs6081A з відеозаписом додаткового слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 ; флеш-накопичувач Kingston 16 №32414-001 з відеозаписами слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_10 ; диск DVD MAP28VJ28122516 із звукозаписом результатів НСРД - залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення - з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно.

Суддя ОСОБА_1