справа №176/1218/20
провадження №1-кп/176/221/20
В И Р О К
Іменем України

12 серпня 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

провівши закрите підготовче судове засіданні в залі суду в місті Жовті Води на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню неповнолітнього

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не маючого офіційного місця роботи, не маючого інвалідності, не перебуваючого на військовому обліку, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою квартира АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою квартира АДРЕСА_2 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2020 року за №0000320,-

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника неповнолітнього обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника П`ятихатського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 09 квітня 2020 року приблизно о 06 год. 05 хв., перебував на ґрунтовій пішохідній доріжці біля житлового будинку АДРЕСА_3 , де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 в лівій руці якої знаходилась жіноча сумка з належним останній майном. У цей час, в обвинуваченого виник умисел, направлений на відкрите викрадення майна, належного ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій, раптово виниклий злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, 09 квітня 2020 року приблизно о 06 годині 05 хвилин, ОСОБА_4 , наздогнав потерпілу ОСОБА_8 та, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисних мотивів, з метою наживи, відкрито вирвав з руки ОСОБА_8 сумку шкіряну жіночу коричневого кольору, з двома ручками, іноземного виробництва, вартістю 1500грн., в якій знаходився гаманець жіночий шкіряний лакований, червоного кольору, розкладного типу із внутрішніми відділеннями для візитних карток та грошових купюр, вартістю 620 грн., де були грошові кошти у сумі 10 грн. 00 коп., окуляри сонцезахисні жіночі, іноземного виробництва, вартістю 760 грн., чохол для окулярів бежевого кольору ТМ «Royal Case since 1978» іноземного виробництва, вартістю 390 грн., мобільний телефон марки «Nokia 216» з 1МЕП: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 1039 гривень 20 копійок (одна тисяча тридцять дев`ять гривень 20 копійок) відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1857 від 07.05.2020., та висновку судово-товарознавчої експертизи № 1 від 15.07.2020 належні ОСОБА_8 .

Заволодівши чужим майном обвинувачений з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4309 грн. 20 коп., а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями неповнолітній ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж).
17 липня 2020 року між потерпілою ОСОБА_8 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності та за згоди законного представника ОСОБА_6 і захисника адвоката ОСОБА_7 , укладена угода про примирення, що надійшла до суду разом із обвинувальним актом.

Згідно укладеної угоди обвинувачений та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинно бути призначено ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчинені даного кримінального правопорушення, внаслідок вчинення якого потерпілій ОСОБА_8 завдано майнову шкоду у розмірі 4309,20 грн., що у повному обсязі відшкодована обвинуваченим. При цьому, зазначені всі обставини його вчинення. Також, згідно укладеної угоди, сторони узгодили, що при її затвердженні обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Частина 1 статті 475 КПК України передбачає, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

В підготовчому судовому засіданні неповнолітній обвинувачений, в присутності свого законного представника та захисника, зазначив, що він цілком розуміє суть та характер обвинувачення, яке йому пред`явлено, в повному обсязі визнає себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті. При цьому, визнав фактичні обставини кримінального провадження встановлені на досудовому слідстві. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, передбачені в тому числі ч.4 ст. 474 КПК України. Також зауважив, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Просив угоду про примирення затвердити та призначити йому узгоджене покарання. Зазначив, що має неофіційне місце роботи на будівництві, отримує за кожний відпрацьований день приблизно 300 гривен, за таких обставин має можливість і обов`язково сплатить штраф.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , яка доводиться бабусею ОСОБА_4 , зазначивши, що угода про примирення між потерпілою та її онуком укладалась за її присутності та згоди, вважала за необхідне її затвердити, призначивши останньому узгоджене покарання. Штраф він особисто може сплатити, оскільки неофіційно працює на будівництві. Зауважила, що будь-яких нарікань на його поведінку раніше не було, добре навчався, займався спортом, характеризується позитивно. При цьому, матеріальна шкода потерпілій відшкодована.

Захисник адвокат ОСОБА_7 також просила суд затвердити угоду про примирення та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання. Також вказала, що угода укладалась в її присутності, при цьому її підзахисному роз`яснювались наслідки таких дій і обмеження щодо оскарження вироку суду.

Судом з`ясовано, що законний представник неповнолітнього обвинуваченого, захисник обвинуваченого, як і сам ОСОБА_4 , цілком розуміють права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла ОСОБА_8 під час підготовчого судового засідання зазначила, що також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначенні п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, і просив затвердити угоду про примирення від 17 липня 2020 року призначивши ОСОБА_4 узгоджене покарання. Крім того вказала, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки збитки їй відшкодовані добровільно.

Прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення, вважаючи що вона повністю відповідає вимогам закону.

Представник П`ятихатського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області в суді надав усний висновок, що обвинувачений не становить великої небезпеки і до останнього можливо застосувати покарання не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі.

У підготовчому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, неповнолітній обвинувачений цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, що роз`яснені судом. Під час підготовчого судового засідання неповнолітній обвинувачений зазначав, що вчинення злочину ним відбувалось саме за таких обставин, як зазначено в обвинувальному акті.

Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Крім того, судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_10 неофіційно працює і отримує заробіток, також батько останнього отримував на нього пенсію по втраті годувальника, що передавав сину, тобто обвинувачений має самостійний дохід, а тому до нього може бути застосовано покарання у виді штрафу, згідно вимог ч. 1 ст. 99 КК України.
Неповнолітній обвинувачений, його законний представник, захисник, потерпіла погоджуються на призначення узгодженого виду та міри покарання.

При цьому, судом береться до уваги, що обвинувачений на диспансерному обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Узгоджені вид та міра покарання відповідають характеру і тяжкості обвинувачення, тобто загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
Суду надані розписки потерпілої, згідно яких остання отримала від законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 3300 гривен на відшкодування матеріальної шкоди завданої правопорушенням. ОСОБА_8 підтвердила факт отримання компенсації за заподіяну шкоду, а також що їй переданий на зберігання викрадений ОСОБА_4 мобільний телефон.
За вказаних обставин, а також оскільки умови угоди не порушують права, інтереси свободи інших осіб, відповідають інтересам суспільства, відсутні підстави вважати, що укладання угоди не було добровільним, наявність підстав для визнання винуватості, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, суд не вбачає підстав для відмови у затвердженні угоди судом.
Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення від 17 липня 2020 року, укладеної між потерпілою ОСОБА_8 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності та за згоди законного представника ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 , і призначення повнолітньому обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлено.
При вирішенні питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні, відповідно ст. 100 КПК України, суд вважає, що мобільний телефон марки «Nokia 216» з 1МЕП: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 переданий на зберігання потерпілій слід залишити у власності останньої.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 100, 314, 371, 374, 468, 469, 473-475, 484-496 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 17 липня 2020 року, укладенуміж потерпілою ОСОБА_8 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності та за згоди законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2020 року за №0000320

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

У випадку невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Мобільний телефон марки «Nokia 216» з 1МЕП: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , що переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити у власності останньої.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити неповнолітньому обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1