Справа № 459/996/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/752/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 15 червня 2020 року про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілих ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за учинення злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі статті 49 КК України та кримінальне провадження закрито.
Цивільний позов залишено без розгляду.
Згідно з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він працюючи на посаді оператора комп`ютерного набору територіального сервісного центру №4646 Регіонального сервісного центру МВС в Львівській області, будучи службовою особою, скоїв злочин у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг. 24.06.2016 року ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні територіального сервісного центру №4646 Регіонального сервісного центру МВС в Львівській області, що знаходився за адресою: Львівська область, м.Червоноград, вул. Козацька, 2, будучи службовою особою та виконуючи свої функціональні обов`язки пов`язані з наданням публічних послуг, будучи присутнім при укладанні договору купівлі-продажу транспортного засобу між ОСОБА_10 та власником автомобіля ОСОБА_11 , неналежно виконав покладені посадовою інструкцією обов`язки, зокрема не провів ідентифікацію особи власника транспортного засобу, згідно з паспортом або документом, що його замінює перед безпосереднім укладенням договору купівлі - продажу, внаслідок чого вищевказаний договір купівлі-продажу транспортного засобу №1540 від 24.06.2016 року було підписано не ОСОБА_11 (власником транспортного засобу) та транспортний засіб марки NISSAN NOTE, 2007 року випуску, номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , було переєстровано без відома власника транспортного засобу ОСОБА_11 , а від імені іншої особи, не встановленою досудовим розслідуванням на громадянку ОСОБА_10 . Своєю бездіяльністю ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_11 істотну матеріальну шкоду на загальну суму 162 151, 37 грн.
Захисник обвинуваченого подав суду першої інстанції клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Обвинувачений у судовому засіданні місцевого суду клопотання підтримав, надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Не погоджуючись з даною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить не змінюючи резолютивної частини ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 15 червня 2020 року, змінити її: 1) доповнити описову частину оскаржуваної ухвали реченням наступного змісту: «будучи притягнутим до кримінальної відповідальності та допитаним в якості підозрюваного ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 367 КК України не визнав повністю»; 2) абзац 5 мотивувальної частини ухвали: «Оскільки з дня вчинення ОСОБА_6 злочину невеликої тяжкості (24.06.2016р.) минув трирічний строк, який не зупинявся та не переривався, обвинувачений дав згоду на своє звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та закриття у зв`язку з цим кримінального провадження» змінити, виклавши його в наступній редакції: «Події, з приводу яких органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні злочину невеликої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, мали місце 24.06.2016 року, тобто на даний час минув трирічний строк, який не зупинявся і не переривався, обвинувачений дав згоду на своє звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та закриття у зв`язку з цим кримінального провадження». В решті ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 15 червня 2020 року залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, покликається на те, що при формуванні повного тексту ухвали в даній справі суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому оскаржувана ухвала підлягає зміні в описовій та мотивувальній частині.
Апелянт зазначає, що встановлювати вину особи можна виключно в обвинувальному вироку. Проте, з ухвали суду першої інстанції від 15.06.2020 року у даній справі вбачається, що звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в мотивувальній частині суд використав слова: «Оскільки з дня вчинення ОСОБА_6 злочину невеликої тяжкості (24.06.2016) минув трирічний строк…», що суперечить презумпції невинуватості обвинуваченого та порушує ст.6 Конвенції з прав людини та ст.62 Конституції України.
На переконання сторони захисту, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали без проведення судового слідства та постановлення обвинувального вироку, не встановивши факту кримінального правопорушення, не встановивши вини обвинуваченого, виклав своє рішення у формулюванні, яке, на думку апелянта та для пересічної особи, не залишає сумніву щодо того, що суд вважає встановленою подію злочину, а обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції, виклавши в описовій частині ухвали доводи сторони обвинувачення, жодним чином не висвітлив позицію сторони захисту щодо такого обвинувачення, яка була висловлена на досудовому слідстві та в підготовчому судовому засіданні і наведена у клопотанні про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.
Апелянт звертає увагу, що в підготовчому судовому засідання ним та його підзахисним наголошувалось, що будучи притягнутим до кримінальної відповідальності та допитаним в якості підозрюваного ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.367 КК України не визнав повністю. З врахуванням наведеного, на думку захисника, суд першої інстанції обмежив право сторони захисту на справедливий суд.
Заслухавши доповідача, виступ обвинуваченого та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив виключити покликання на вчинення ОСОБА_6 злочину та відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника, представника потерпілого про обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Колегією суддів встановлено, що згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.
Інкримінований ОСОБА_6 злочин, передбачений ч.1 ст.367 КК України, мав місце 24.06.2016 року, і відповідно до встановленої ст.12 КК України класифікації злочину, є злочином невеликої тяжкості.
Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Так, відповідно до ч.1 ст.285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч 8 ст.284 КПК закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч.4 ст.286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст.49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Дотримуючись вимог, передбачених статтями 284, 286 КПК, суд першої інстанції розглянув вищезазначене клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обґрунтовано звільнив його від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Статтею 49 КК України передбачені умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає. В разі встановлення судом закінчення визначеного строку, безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається. Незгода потерпілого, не може бути підставою для відмови у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Відповідно невизнання особою вини не є перешкодою для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для звільнення ОСОБА_6 за його згодою від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про доповнення описової частини ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 15 червня 2020 року реченням наступного змісту: «будучи притягнутим до кримінальної відповідальності та допитаним в якості підозрюваного ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.367 КК України не визнав повністю», оскільки при звільненні особи від кримінальної відповідальності, кримінальний процесуальний закон такої вимоги не містить.

Такий висновок випливає із системного аналізу тотожних норм КПК України (ч.2 ст. 284, ч.4 ст. 286, ч.3 ст. 288, 314, 417, 440), якими передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності на всіх стадіях судового провадження.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує питання обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Крім того, виходячи із змісту ч.1 ст. 62 Конституції України, особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину лише обвинувальним вироком суду, а в даному випадку кримінальне провадження підлягає закриттю ухвалою суду.

Відповідно до ч.3 п.2 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця,часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції мотивувальна частина оскаржуваного рішення містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця,часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, а тому на думку колегія суддів, ухвала суду в цій частині підлягає зміні, оскільки відповідно до ст. 374 КПК України винуватість особи встановлюється тільки обвинувальним вироком, а згідно ст. 372 КПК України при постановлені ухвали суд, крім іншого, повинен зазначити суть питання, що вирішується судом, за чиєю ініціативою воно розглядається, встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви, з яких суд виходив при прийнятті рішення, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до вимог ст.372 КПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» суд звільняючи особу від кримінальної відповідальності зобов`язаний в ухвалі зазначити формулювання обвинувачення, яке ставиться особі в провину.

При цьому, суд відповідно до ст. 372 КПК України, зазначив в ухвалі правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 ; суть питання, що вирішується ухвалою; встановлені судом обставини щодо наявності передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні свого рішення.

Зокрема, суд зазначив, що оскільки з дня вчинення ОСОБА_6 злочину невеликої тяжкості (24.06.2016р.) минув трирічний строк, який не зупинявся та не переривався, обвинувачений дав згоду на своє звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та закриття у зв`язку з цим кримінального провадження».

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Червоноградського міського суду Львівської області від 15 червня 2020 року підлягає зміні, а саме слід виключити з абзацу 5 мотивувальної частини ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 15 червня 2020 року посилання на вчинення ОСОБА_6 злочину.
Таким чином, слід вважати правильним, що «злочин невеликої тяжкості, який інкримінований ОСОБА_6 ».
Керуючись ст.ст 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задоволити частково.
Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 15 червня 2020 року змінити.
Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на вчинення ОСОБА_6 злочину невеликої тяжкості. Вважати правильним, що «злочин невеликої тяжкості, який інкримінований ОСОБА_6 »
У решті ухвалу залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий:

Судді: