В И Р О К
іменем України
Справа № 126/1907/20

Провадження № 1-кп/126/491/2020

"14" грудня 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження №0000321 від 25.05.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Війтівка Бершадського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, незаміжньої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2020 року, близько 17 години 00 хвилин, в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області, ОСОБА_4 перебувала на подвір`ї домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , де між нею та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_5 , яка сиділа на стільці, та з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно нанесла їй декілька ударів долонею правої руки по лівій частині обличчя в область вилиці. Внаслідок цього ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді синця на обличчі, яке згідно висновку експерта № 60 від 26 травня 2020 року за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я.

Під час розгляду даного кримінального провадження, 01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Клопотання про розгляд обвинувального акту в порядку спрощеного провадження від прокурора не надходило.

Згідно вимог КК України в редакції яка діє на час розгляду справи ч.1 ст. 125 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Системний аналіз положень вказаного п.п. 6 п. 4 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» та п.п. 3 п.4 розділу Прикінцевих та перехідних положень цього закону свідчить, що з урахуванням неможливості виділу кримінального проступку без шкоди для подальшого судового розгляду кримінального провадження дане провадження слід розглядати на загальних підставах.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України визнала повністю та просила не досліджувати докази, оскільки не оспорює обставини, викладені в обвинуваченні.

Потерпіла, ОСОБА_5 в судовому засіданні заявила, що претензій до обвинуваченої не має, просила призначити обвинуваченій покарання у відповідності до закону.

Позиція обвинуваченої висловлена в судовому засіданні не викликає сумнівів у суду в правильності розуміння нею змісту обставин скоєного нею кримінального проступку, добровільності та істинності її позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченою не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_4 роз`яснено.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинуваченою скоєно кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Судом також враховано, що обвинувачена в лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченої, яка визнала свою вину, а також враховуючи позицію потерпілої, яка немає претензій до неї, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень буде обрання їй покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а тому їй слід призначити покарання у виді штрафу 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Витрати у даному провадженні відсутні.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченої не обирались.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 28.06.1989 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510грн. (п`ятсот десять грн. 00 коп.)

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1