У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про повернення апеляційної скарги)

28 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 на ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12.10.20 р. відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

Змінено обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 до 10.12.2020 р. включно.

Не погоджуючись з вказаним рішенням судді, прокурор Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам закону, вважаю, що вона підлягають поверненню апелянту, з огляду на наступне.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 2 статті 392 КПК України передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Нормами КПК прямо не передбачено можливості апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 р., положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу. Можливість апеляційного оскарження та перегляду апеляційним судом рішення про тримання під вартою, ухваленого судом першої інстанції, має на меті, насамперед, уникнення свавільного позбавлення волі.

У Постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №344/13061/16-к Суд зазначив, що окреме апеляційне оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою до вирішення справи по суті на підставі рішення Конституційного Суду спрямоване на забезпечення обвинуваченому, конституційне право на свободу якого обмежено шляхом продовження строку тримання під вартою на підставі ухвали суду, ефективного судового захисту шляхом перевірки судом апеляційної інстанції законності цієї ухвали. Адже, за результатами апеляційного перегляду в разі незаконного позбавлення волі право особи може бути повністю або частково поновлено судом апеляційної інстанції.

Наведене свідчить, що Конституційний Суд розширив права обвинуваченого на апеляційне оскарження ухвали, якою обмежено його право на свободу, а не наділив і не мав на меті наділити прокурора та іншу сторону у кримінальному проваджені з боку обвинувачення таким правом, оскільки оскарження ними ухвали про продовження строку тримання під вартою може призвести до погіршення становища обвинуваченого.

Отже, за рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 право на окреме оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою до вирішення справи по суті має лише особа, чиє право обмежено, - обвинувачений, його захисник, законний представник.

Право на апеляційне оскарження ухвал, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, належить виключно особі, відносно якої застосовано або продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та її захиснику.

Інші учасники судового провадження, у тому числі і прокурор, не мають права подавати апеляційну скаргу на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою до вирішення справи по суті.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України, стороною у кримінальному проваджені з боку обвинувачення є слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

З огляду на наведене, враховуючи, що апеляційну скаргу подано прокурором, який не є суб`єктом звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 392, 399, 404, 405, 424, 426, 532 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 на ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2020 року повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати прокурору.

Ухвала набирає законної сили з дня її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя ОСОБА_1