Справа № 302/669/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2020смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № ЄРДР 0000012 від 13.07.2020 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , гр.України, з вищою освітою, тимчасово не працюючий, перебуває на обліку безробітних в Міжгірській філії Закарпатського ОЦЗ, не одружений, раніше не судимий,

- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

09.07.2020 біля 22 год 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці біля магазину "Мопан", що неподалік Міжгірського стадіону, затіяв сварку із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на грунті особистих неприязнених відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на грунті особистих неприязнених відносин, схопивши своїми руками за обидві руки останньої почав викручувати та стискати їх. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 137 від 13.07.2020 року, спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців обох плеч, які виникли від дії тупих, твердих, предметів по механізму стиснення. По давності вкладаються в час події, яка мала місце 09.07.2020 року. Розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Дані тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту

Обвинувачений ОСОБА_4 встановлені обставини, які повністю відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом визнав повністю, розкаявся у вчиненому, відмовився надати суду покази і просить узяти до уваги, що вибачався перед потерпілою. Згідний понести покарання за вчинений кримінальний проступок у вигляді штрафу і просить визначити розмір штрафу з урахуванням того, що він не працює і перебуває на обліку безробітних у службі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, у зв`язку із звільненням по скороченню штатів.

Потерпіла на судовий розгляд справи не з`явилась, будучи належно повідомленою про судове засідання, про що є підтвердження в справі. Заяв про причини неявки, а також про відповідну процесуальну позицію від потерпілої не надійшло.

Суд постановив з урахуванням позицій сторін кримінального провадження розглянути справу без участі потерпілої особи відповідно до положень статті 325 КПК України, з огляду на те, що обвинувачений не оспорює обставини формулювання пред`явленого йому обвинувачення.

Суд також за згодою сторін кримінального провадження постановив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення ОСОБА_4 , бо вони ніким не оспорюються і застосував положення статті 349 ч.3 КПК України, роз`яснивши сторонам наслідки цього процесуального рішення.

Оцінивши встановлені обставини, позицію обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 125 ч.1 КК України, яке мало місце за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання до обвинуваченого відповідно до альтернативної санкції статті 125 ч.1 КК України, суд зважає на таке.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого в кримінальному провадженні не встановлено.

Суд зважає на характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а саме: вчинення діяння віднесено статтею 12 КК України до кримінальних проступків; це діяння характеризується умисною формою вини; кримінальне правопорушення не потягнуло за собою негативних наслідків.

Суд бере до уваги особу обвинуваченого, який вперше вчинив кримінальне правопорушення, раніше не вчиняв злочинів та адміністративних правопорушень. З місця проживання Міжгірською селищною радою ОСОБА_4 характеризується позитивно. ОСОБА_4 не працює і перебуває на обліку безробітних у Міжгірській філії Закарпатського ОЦЗ та отримує допомогу по безробіттю. ОСОБА_4 просить узяти до уваги, що утримує одну неповнолітню дитину (сплачує аліменти), а тому згідний сплатити мінімальний розмір штрафу, визначений судом.

Отже, обставини справи, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих покарання обставин, позитивність особи обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення переконують суд у тому, що обвинувачений не заслуговує суворого покарання. Зокрема, обвинувачений не працює, а тому виправні роботи до нього не можуть застосовуватись. Обвинувачений заявив, що відшукає кошти для сплати штрафу. З огляду на те, що обвинувачений тимчасово не працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину, суд вважає найбільш доцільним покаранням для обвинуваченого штраф у мінімальному розмірі, який передбачений статтями 125 ч.1, 53 ч. 2 КК України, тобто 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, чинних для застосування при призначенні кримінального покарання.

Цивільного позову в кримінальному провадженні не заявлено.

Судових витрат, речових доказів у справі не має. Запобіжний захід не обирався і клопотання про його застосування до набрання вироком законної сили стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись статями 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 125 ч.1 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 510 (п`ятсот десять) грн.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались згідно з ч.3 статті 349 КПК України не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя: ОСОБА_1