ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/153/21 Справа № 205/216/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2021 року про відмову в накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 13 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 про арешт майна в межах зазначеного кримінального провадження, а саме автомобіль марки «Mercedes» моделі «CLR 200», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від цього автомобіля та свідоцтво про реєстрацію.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя, зазначив, що в матеріалах клопотання прокурора, хоча і міститься посилання на визнання вищезазначеного майна речовим доказом, однак як у долучених до матеріалів клопотання документах, так і у кримінальному провадженні відсутні докази, що вищезазначене майно є об`єктом кримінально-протиправних дій та зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Необґрунтованим вважав слідчий суддя і посилання прокурора на необхідність накладення арешту, оскільки прокурор у клопотанні не зазначив, для встановлення яких саме обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, має значення зазначене майно, а тому клопотання прокурора містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту цього майна відповідно до процесуального закону.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що здійснюється досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України зокрема за ознакою перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту. На його думку, слідчий суддя мав у своєму розпорядженні відомості, що зазначений транспортний засіб був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому, враховуючи положення ст. 98 КПК України та те, що він зберіг на собі сліди злочину, має індивідуальні характеристики, може бути використаний як доказ, тому вважає, що слідчий суддя незаконно та невмотивовано відмовив в арешті зазначеного автомобіля.
Таким чином, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилученого майна, а також з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на майно, зазначене в клопотанні прокурора.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і з викладених у ній підстав, просив її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на майно, зазначене в клопотанні.
ОСОБА_7 , як тертя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт про час, дату та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, заяв про поважні причини неявки або клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, тому його неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудове розслідування здійснюється за ознаками ч. 1 ст. 309 КК України, а саме 13.01.2021 року до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали співробітників поліції про те, що 12.01.2021 року приблизно о 22 годині 00 хвилин за адресою: м. Дніпро, пр. Свободи, 78, за порушення правил дорожнього руху, було зупинено транспортний засіб марки «Mercedes» моделі «CLR 200», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з рапортом патрульного поліцейського, на підставі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» було прийнято рішення провести поверхневу перевірку ОСОБА_7 та вказаного автомобіля. Під час перевірки в автомобілі виявлено сліп-пакет з коричневою кристалічною речовиною схожою на наркотичну. Після чого, на місце було викликано слідчо-оперативну групу.
Частиною першою статті 309 КК України передбачена відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту та передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Згідно з клопотанням прокурора, останній просить накласти арешт на транспортний засіб марки «Mercedes» моделі «CLR 200», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від цього автомобіля та свідоцтво про реєстрацію, який тимчасово вилучений під час проведення огляду місця події 12 січня 2021 року.
Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора слідчий суддя зазначив, що відсутні докази, що вищезазначене майно є об`єктом кримінально-протиправних дій, та зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також, прокурор не зазначив для встановлення яких саме обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, має значення вказане майно.
З такими висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає їх законними, обґрунтованими та такими, що узгоджуються з матеріалами провадження та відповідають положенням процесуального закону.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що досудове розслідування здійснюється за ознаками перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту і зазначений транспортний засіб був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому він зберіг на собі сліди злочину, був знаряддям його вчинення, має індивідуальні характеристики, може бути використаний як доказ, тому вважає, що слідчий суддя незаконно відмовив в арешті зазначеного автомобіля.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження...
В той же час прокурор не конкретизує, які саме сліди злочину зберіг на собі зазначений автомобіль та наявність яких саме обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, передбачені статтею 91 КПК України, прокурор буде доказувати за допомогою цього речового доказу.
Крім того, індивідуальні характеристики автомобіля з використанням якого фігурант міг перевозити речовину схожу на наркотичних засіб чи психотропну речовину або їх аналогів, зафіксовані в протоколі огляду місця події, відповідно цей елемент об`єктивної сторони (перевезення за допомогою автомобіля) може бути доведений не самим автомобілем, а на підставі відповідного процесуального документу протоколу огляду.
При цьому, апеляційний суд також звертає увагу, що здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України за своїм видом відноситься до кримінальних проступків. У зв`язку з чим, навіть за умови закінчення кримінального провадження в одній із форм, зазначених в ч. 2 ст. 96-1 КК України, рішення суду про конфіскацію автомобіля виглядає малоймовірним, оскільки застосування такого заходу кримінально-правового характеру в кримінальному провадженні такої категорії становитиме непропорційне втручання в право особи на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Разом з тим, у випадку встановлення стороною обвинувачення нових обставин кримінального провадження, які можуть вплинути на тяжкість кримінального правопорушення або будуть свідчити про необхідність накладення арешту на зазначений автомобіль і які не були предметом розгляду слідчим суддею, прокурор не позбавлений права повторно звернутись з таким клопотанням.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2021 року про відмову в накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 13 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4