ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1100/20 Справа № 932/7893/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого тимчасово, одруженого, зареєстрованого (зі слів підозрюваного): АДРЕСА_1 , раніше судимого, -
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258 КК України, -

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8
підозрюваного: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що органами досудового розслідування не було дотримано вимог КПК України в частині належного вручення повідомлення про підозру. Вказує, що суворого дотримання закону при врученні повідомлення про підозру, оголошенні в розшук, зверненні до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 не відбулося, а тому ОСОБА_7 не можна вважати особою яка має статус підозрюваного. Так як слідчим не повідомлено особі про підозру, у спосіб та порядок передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України, то взагалі не можливо було вирішувати питання, щодо застосування до особи заходів кримінально-процесуального примусу, яким у даному випадку є запобіжний захід.
Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про продовження ОСОБА_7 такого виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і сторона обвинувачення в своєму клопотанні, не обґрунтували та не довели обставини, вказані у п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Вказує, що фактичні дані, які містяться в повідомленні про підозру і які інкриміновані ОСОБА_7 не підтверджені належними і допустимими доказами.
Звертає увагу на те, що відповідно до наданих матеріалів до ЄРДР 25.02.2020 року було внесено до ЄРДР дані про вчинення терористичних актів. При наявності терористичної загрози державні органи, до яких віднесено і СБУ, повинні відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом», постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 92 «Про затвердження Положення про єдину державну систему запобігання, реагування і припинення терористичних актів та мінімізації їх наслідків» вчинити дії, направлені на запобігання терористичних атак. Всупереч вимогам законодавства про боротьбу з тероризмом, орган досудового розслідування спостерігав на протязі двох місяців за подіями, що носить ознаки бездіяльності, та умисного створення умов для вчинення підпалів, які вони вважають терористичними актами.
Зазначає, що слідчий суддя в ухвалі на навів достатніх та переконливих мотивів, чому до ОСОБА_7 неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи. На думку захисника, ризики, які встановлені судом, не доведені прокурором та не підтверджуються матеріалами провадження.
Вказує, що відповідно до частини 1 статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, однак відповідно до ст. 20-5 Перехідних положень КПК України Під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Відповідно до автоматичного розподілу справ, клопотання про продовження строку тримання під вартою до ОСОБА_7 надійшло до суду 24.07.2020 року, чим слідчий порушив визначені законом строки. Тобто слідчий знехтував вимогами ст. 20-5 Перехідних положень.
Вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано не вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави.
Звертає увагу на незаконність тримання ОСОБА_7 під вартою в ІТТ СБУ, вважає, що ОСОБА_7 був доставлений до м. Києва виключно з метою утримання його під контролем слідчого органу, що є ризиком застосування тортур та нелюдського поводження.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про продовження строку застосування запобіжного заходу (кримінальне провадження від 11 лютого 2020 року № 0000239), задоволено частково. Продовжено строк застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 10 вересня 2020 року включно.
Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що з огляду на спосіб вчинення та мету інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважав, що раніше заявлені ризики, зазначені у клопотанні про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати. Щодо доведеності існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, враховуючи: рішення слідчого судді від 23 липня 2020 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні від 11 лютого 2020 року № 0000239 до 04 жовтня 2020 року включно, вважав доведеним факт існування таких обставин. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, слідчим відділом УСБУ у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000239 від 11 лютого 2020 року, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 258 КК України.
17 квітня 2020 року повідомлення про підозру від 07 квітня 2020 року громадянину України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для передачі останньому (вручення) отримано головою правління ОСББ «Космічна 3» ОСОБА_12 22 квітня 2020 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.
Не можна погодитися з доводами сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не можна вважати підозрюваним, оскільки підозра вручена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому застосування запобіжного заходу безпідставне.
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Крім того, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.
Так, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 травня 2020 року визнано те, повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено у відповідності до вимог ч.2 ст. 135 КПК, а тому статус підозрюваного у відповідності до вимог ст.42 КПК у ОСОБА_7 наявний,що спростовує доводи апеляційної скарги захисника.
Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний має судимість, у зв`язку з чим розуміє про тяжкість та строки покарання, яке йому може бути призначено, в разі визнання його винним у скоєні інкримінованого злочину. Наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що у кримінальному провадженні ще не зібрано органом досудового розслідування всі речові докази злочину, інкримінованого підозрюваному, триває встановлення інших співучасників злочину, тому знаходячись на свободі підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе знищити ці докази, що унеможливить об`єктивне, повне та всебічне розслідування та ускладнить зібрання доказової бази вини підозрюваного.
Наявність ризику незаконно впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, експертів, у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що після оголошення підозри, ОСОБА_7 обізнаний про надання свідчень проти нього потерпілим ОСОБА_13 , а також наявність в матеріалах кримінального провадження експертних висновків, якими обґрунтовується підозра у скоєнні інкримінованого йому злочину. Враховуючи ці обставини, підозрюваний ОСОБА_7 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може впливати поза процесуальним шляхом на потерпілого, експертів та на інших осіб, які діяли за попередньою змовою з підозрюваним, оскільки встановлення особи та місцезнаходження цих осіб ще триває.
Крім того, наявність зазначеного ризику обґрунтовується матеріалами кримінального провадження, у яких встановлено обставини погроз фізичною розправою потерпілому ОСОБА_13 в разі його звернення до правоохоронних органів та невиконання умов щодо виплати грошових коштів підозрюваним.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити строк застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги захисника про те, що ризики, які встановлені судом, не доведені прокурором та не підтверджуються матеріалами провадження.
При цьому апеляційний суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 даних кримінальних правопорушень, які є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного, так як підозра належним чином не вручена, а тому його тримання під вартою є неприпустимим, а сама підозра є необґрунтованою та безпідставною, такою, що не підтверджена жодними доказами у матеріалах справи, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Крім того, при вирішенні питання про застосування чи продовження запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на суд під час ухвалення вироку, відповідно до вимог ст. 368 КПК України і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Щодо посилань апеляційної скарги захисника на необхідність вирішення питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною третьою статті 183 КПК України зазначається, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Разом з тим, п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, передбачено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст.177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється зокрема у вчиненні злочину передбаченого ст. 258 КК України, об`єктивна сторона якого також включає погрозу вчинення дій, які б створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини з метою залякування населення тощо. Крім того, матеріалами кримінального провадження встановлено обставини погроз ОСОБА_7 фізичною розправою потерпілому ОСОБА_13 в разі його звернення до правоохоронних органів та невиконання умов щодо виплати грошових коштів підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а тому враховуючи обставини справи, особу підозрюваного, його роль у вчиненні злочину, характер і соціальний інтерес даного кримінального правопорушення, суд обґрунтовано не визначив розмір застави.
Таким чином, слідчий суддя або суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому обов`язок визначити розмір застави, передбачений ч. 3 ст. 183 КПК України, в даному випадку відсутній.
Апеляційний суд також враховує особу підозрюваного у даній справі, однак зважаючи на вищевикладені обставини, тяжкість злочинів в яких він підозрюється, з огляду на факт перебування ОСОБА_7 у розшуку та суспільний інтерес до вказаного злочину, колегія суддів вважає виправданим продовження застосування до підозрюваного в даному конкретному випадку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Інші доводи апеляційної скарги захисника про те, що орган досудового розслідування спостерігав на протязі двох місяців за подіями, що носить ознаки бездіяльності, та умисного створення умов для вчинення підпалів, які вони вважають терористичними актами, про те, що слідчий порушив строки подання клопотання про продовження строку тримання під вартою, про незаконність тримання ОСОБА_7 під вартою в ІТТ СБУ, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 3,4,5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Проте, слідчим суддею належним чином перевірено доведеність обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а тому з огляду на сукупність встановлених вище обставин, такі доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними.
Таким чином, апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що продовження застосованого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4