Провадження № 1-м/761/89/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2020 року слідчий суддя Шевченківський районний суд м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, щодо якої вирішується питання про екстрадицію, ОСОБА_4 , його захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання першого заступника керівника Київської міської прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді екстрадиційного арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самара Російської Федерації, росіянина, громадянина Російської Федерації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності,

у с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_4 екстракційного арешту.

Клопотання обґрунтоване тим, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 затриманий 01.10.2020 працівниками поліції у зв`язку з розшуком правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2020 до ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт строком 40 діб, тобто до 10.11.2020.

Офісом Генерального прокурора отримано запит компетентного органу Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Проведення екстракційної перевірки відносно вказаної особи Офісом Генерального прокурора доручено прокуратурі Київській міській прокуратурі. У ході перевірки встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Красноярськ від 24.09.2019 до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки 21.05.2019 останнього притягнуто як обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, п. «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації.
Інкриміноване ОСОБА_4 злочинне діяння відповідає кримінальному правопорушенню за ч. 3 ст. 27 п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад один рік.

У зв`язку з цим прокурор просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вирішення Офісом Генерального прокурора питання щодо видачі ОСОБА_4 та фактичної передачі його компетентним органам запитуючої сторони.

У судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити з наведених у ньому підстав.

ОСОБА_4 та його захисники заперечували проти задоволення клопотання, наполягаючи, що відсутні зазначені прокурором підстави, зокрема, необґрунтований ризик переховування ОСОБА_4 з метою уникнення його передачі компетентним органам Російської Федерації для подальшого притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, сторона захисту просила врахувати, що ОСОБА_4 переслідується за політичними мотивами.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, затриманого та його захисників, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 543 КПК передбачено, що видачею особи є її видача державі, компетентним органом якої така особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку.

Вказана процедура включає в себе, зокрема, перевірку обставин, що перешкоджають видачі, прийняття рішення по запиту, фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої сторони.

Відповідно до вказаної норми екстрадиційний арешт передбачає застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою подальшої її видачі.

Зазначені процесуальні норми, встановивши межі кожної з названих процедур, визначили обсяг задач, що підлягають вирішенню уповноваженими особами.

Таким чином, перевірка обставин, що перешкоджають видачі особи, у відповідності до ст. 587 КПК є предметом вивчення відповідного центрального органу України або органами, що ним уповноважені. У логічному зв`язку з вказаною процедурою знаходяться положення ст. 589 КПК, які містять перелік обставин, наявність яких перешкоджає екстрадиції особи.

Сукупність наведеного приводить до висновку, що у видачі особи може бути відмовлено у разі встановлення відповідних обставин, що передбачені міжнародним договором України.

У той же час, метою екстрадиційного арешту відповідно до ст. 543, 584 КПК є виключення можливості особи уникнути видачі.

Оцінюючи ризик ухилення затриманого від органів правопорядку, слідчий суддя бере до уваги, що ймовірність такої поведінки з боку ОСОБА_4 досить висока, оскільки останній тривалий час не проживає на території держави, яка його розшукує, перебуває у міжнародному розшуку, використовував документи з анкетним даними інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 585 КПК слідчий суддя має право застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з перебуванням особи в умовах несвободи, лише за наявності обставин, які виключають її втечу та гарантують у подальшому її видачу.

У той же час сторона захисту такі дані слідчому судді не надала.

У силу ч. 8 ст. 584 КПК під час розгляду клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість особи і не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави.

Зазначене свідчить про те, що є підстави для застосування до ОСОБА_4 екстрадиційного арешту, оскільки вказаний запобіжний захід до вирішення питання про фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації є єдиним можливим і достатнім засобом для запобігання спробам ОСОБА_4 уникнути передачі його правоохоронним органам Російської Федерації.

З огляду на викладене, керуючись ст. 5 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, ст.532, 584 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 екстрадиційний арешт з триманням під вартою у Київському слідчому ізоляторі № 13 до вирішення Офісом Генерального прокуратура питання щодо його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, а саме по 04 січня 2021 року включно, однак на строк не більше 12 (дванадцяти) місяців, починаючи з дня затримання - 01.10.2020.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1