Справа № 638/9194/20
Повадження № 1-кп/638/1276/20
УХВАЛА
Іменем України
17 грудня 2020 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001109 від 21.11.2019 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Прокурором до суду надано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 2 місяці за місцем проживання з продовженням раніше покладених на нього обов`язків. В обґрунтування клопотання посилався на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: на сьогоднішній день продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду, що є обґрунтованою підставою у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування до останнього запобіжного заходу, ОСОБА_7 може використовувати зв`язки набуті під час роботи в правоохоронних органах, з метою уникнення кримінальної відповідальності, та через яких він може знищити, приховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні. Таким чином, на сьогоднішній день продовжує існувати ризик знищити, приховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, що є обґрунтованою підставою у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України для продовження дії раніше обраного запобіжного заходу. Так, останній, з метою зашкодити проведенню швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, може незаконно вплинути на потерпілих, свідків, експертів у кримінальному провадженні, інших осіб, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і які будуть викликані органом досудового розслідування для давання показань. Обвинувачений особисто знайомий зі свідком ОСОБА_8 , потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які є його колишніми колегами, що вказує на те, що не можна виключати ризик, що ОСОБА_7 може впливати на вказаних осіб та схиляти їх до зміни показань на його користь, може впливати на них, схиляючи його до певної поведінки та надання вигідних для себе показань, що може перешкодити встановленню істини по справі. Крім цього вказані особи, ще не допитані під час судового розгляду відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, оскільки суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Також, ОСОБА_7 може вплинути на експертів у експертизах, що на цей час призначені, наразі тривають наркологічна та судово-балістична експертиза за клопотанням сторони захисту. Таким чином, на сьогоднішній день продовжує існувати ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді незаконного впливу на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. Вказані дії ОСОБА_7 були висвітлені у місцевих та всеукраїнських засобах масової інформації. Вказана подія набула негативно суспільного резонансу, створила у громадян, в тому числі пасажирів Харківського метрополітену тривогу за своє життя за здоров`я. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним в цілому негативно впливає на його репутацію, з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, а ніж цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ст. 178 КПК України, необхідно врахувати вік, сімейний стан обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, дітей не має, утриманців не має, що доводить відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли бути стримуючим фактором від його уникнення від суду тощо. Також, наказом ГУНП в Харківській області від 22.11.2019 № 400 о/с ОСОБА_7 звільнено зі служби в Національній поліції України, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, крім того ОСОБА_7 згідно відповіді Московського РВК № 2106 від 17.12.2019 з 30.05.2014 по теперішній час перебуває у розшуку призовників. Відтак, є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні та не відпали на даний час, що свідчить про неможливість їх запобігання застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. З метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно продовжити раніше застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Без продовження строку цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 зможе вчинити наведені вище дії перешкоджаючи таким чином виконанню завдань кримінального провадження.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 в судове засідання не з`явилися, надали заяви з проханням проводити судові засідання за їх відсутності, а викликати тільки для дачі пояснень.

Захисником ОСОБА_6 подано клопотання про зміну запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_7 , а саме захисник просить застосувати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту у певний період доби з 22:00 по 06:00 наступного дня за адресою реєстрації : АДРЕСА_1 , з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Так, ОСОБА_7 , під час досудового розслідування зазначав, що наміру переховуватись від слідства та суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не має. Не спростовуючи наявність в своїх діях ознак протиправної поведінки, він бажає довести, що вони невірно кваліфіковані за ст. 348 КК України, так як умислу на позбавлення будь-кого життя він не мав та не заперечував, того факту, що події про які йде мова мали місце, разом з тим наполягав, що вони стались через невірне сприйняття ситуації та її оцінки. При цьому, останній щиро розкаювався в кожному засіданні, та під час допиту його в якості підозрюваного в тому, що сталась така ситуація та він налякав своїх колег.
Так, в обґрунтування попередніх ухвал про застосування та продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , судами покладено лише можливість переховуватись від суду, з огляду на тяжкість покарання, передбаченого ст. 348 КК України.

Крім того, як на обставину для обґрунтування наявності ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення зазначає про тяжкість покарання, у разі доведеності вини, яке передбачено санкцією статті 348 КК України.

В попередньому судовому рішенні вказано, що: «... ОСОБА_7 , у випадку визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 348 КК України, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 року або довічне позбавлення волі, зважаючи на те, що у нього відсутні міцні соціальні зв язки, зокрема, немає офіційного місця роботи, він немає на триманні малолітніх дітей та непрацездатних осіб, що могло би бути стримуючим фактором при переховуванні від суду...».

Однак, той факт, що ОСОБА_7 , не одружений, не свідчить про те, що в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, адже поняття «соціальний зв`язок» є набагато ширшим, ніж поняття «сімейний зв`язок», яке включається в нього.
Більше того, матеріали кримінального провадження таких відомостей та доказів не містять, а навпаки, ОСОБА_7 , має зареєстроване місце проживання з батьками, раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має середню освіту та постійне місце роботи в правоохоронних органах, та відповідно до характеристики наданої начальником ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , має добру теоретичну та практичну підготовку, свої функціональні обов`язки виконував в повному обсязі, працював достатньо ефективно, як правило, намагаючись досягти позитивних результатів у службовій діяльності та дорожив службою в Національній поліції.

Більш того, ОСОБА_7 , за час своєї служби в ГУНП у Харківській області має хороший послужний список, а саме в 2018 році, за сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, зразкове виконання вимог Присяги та статутів, виявлення мужності і самовідданості, досягнення високих показників у службовій діяльності нагороджений подякою за підписом начальника ГУНП генерала поліції третього рангу ОСОБА_17 .

Також, як вже вказувалось 19.08.2019р., ОСОБА_7 , під час виконання службових обов`язків, отримав поранення ножем в область грудної клітини, захищаючи двох жінок та працівників метрополітену. За проявлений героїзм, ОСОБА_7 , було нагороджено медаллю «За сумлінну службу ГУНП в Харківській області, про що видано відповідне посвідчення за підписом начальника ГУНП в Харківській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_18 .

Також, відповідно до відповіді ГУНП у Харківській області № 94аз/и9/м/25-2020 від 30.06.2020р., «... з метою забезпечення виконання обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 12.02.2020 (справа № 643/2189/20, на підозрюваного ОСОБА_7 , 17.03.2020 до останнього було застосовано електронний засіб контролю...». Тобто, електронний засіб контролю було застосовано відносно ОСОБА_7 , більш ніж через місяць після звільнення, і за той час він належним чином виконував покладені на нього обов`язки, жодного разу не порушивши ухвал суду та вимог чинного законодавства. Також, в подальшому, слідчим та прокурором неодноразово було надано дозволи останньому покидати місце проживання для проведення слідчих дій, на які він постійно з`являвся.

Все вищевказане спростовує твердження про можливість переховуватись від суду, адже ОСОБА_7 , не мав та не має наміру переховуватись від суду, має міцні соціальні зв`язки у вигляді сім`ї та друзів, що його підтримують. Так як можна стверджувати, що ОСОБА_7 , від переховування зупиняло фактичне особисте зобов`язання при якому він більш ніж місяць був вільним як вдень так і вночі, а нічний домашній арешт попередити такий ризик не зможе.

Твердження щодо того, що ОСОБА_7 буде намагатись впливати на свідчення потерпілих або свідків у кримінальному провадженні використає лише припущенням, яке не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, адже за весь час досудового розслідування, яке тривало майже 9 місяців, ОСОБА_7 жодного разу не зв`язувався з вказаними особами, і навіть знаходячись в залі судового засідання жоден із потерпілих не заявив щодо тиску чи навіть його можливості з боку ОСОБА_7 .
Таким чином, ризики, передбачені п. 1 та 3 ч. 1 cт. 177 України, є такими, що перестали існувати, адже спростовуються долученими до клопотання доказами, а тому відсутні підстави для подальшого утримання ОСОБА_7 , під цілодобовим домашнім арештом, адже формальне повторювання одних і тих же обставин прямо суперечитиме вимогам cт. 199 КПК України та практиці Європейського суду з прав людини.
Вказане клопотання захисник у судовому засіданні підтримала, просила його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу та заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно нього, наголошуючи на тому, що від доросла людина і має сам себе забезпечувати, ризики наведені прокурором не обґрунтовані, він не має наміру переховуватись.

Прокурор проти клопотання захисника заперечував, посилаючись на доводи, викладені в клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 .

Заслухавши клопотання прокурора та захисника обвинуваченого, думку всіх учасників справи, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 виходячи з наступного.

На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.07.2020р у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляд цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 09.09.2020р. включно, зобов`язано ОСОБА_7 протягом часу дії запобіжного заходу: не залишати житло за місцем реєстрації за адресою цілодобово домашнього арешту; носити електронний засіб контролю; прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування; не спілкуватись з свідками, експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі їх наявності.

Ухвалою від 22.10.2020 продовжено дію запобіжного заходу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_7 під домашнім арештом закінчується 22.12.2020р.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ст. 348 КК України передбачає покарання у виді від 9 до 15 років позбавлення волі, або довічне позбавлення волі. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме цілодобовий домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З урахуванням встановлених при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , тяжкості обвинувачення у сукупності з даними особи обвинуваченого, а також його позицію, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також тієї обставини, що свідки та потерпілі по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати.

Разом з тим судова колегія вважає, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п.2 та п.4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки в клопотанні останній обмежується лише формальним зазначенням існування цих ризиків без будь-якого доведення та обґрунтування.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 є має соціальні зв`язки, раніше не судимий, має постійне місце проживання, необґрунтованості ризику впливу на потерпілих та свідків, не ухилявся від слідства та суду, не має наміру переховуватися колегія з урахуванням наведеного вище, відхиляє як такі, що не спростовують висновків прокурора про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , а також не дають підстав для застування щодо останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт чи незастосування запобіжного заходу взагалі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні цілодобово залишати житло з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 197, 199, 331 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені злочинів, передбачених ст. 348 КК України про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу дії вказаної ухвали:

- не залишати житло за місцем реєстрації за адресою цілодобово домашнього арешту;

- носити електронний засіб контролю;

- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора;

- не спілкуватись з свідками, експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі їх наявності.

Строк дії ухвали визначити до 17.02.2021 року включно.

Попередити ОСОБА_7 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Попередити ОСОБА_7 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу направити для виконання до Московського ВП ГУНП в Харківській області.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 на нічний домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3