Провадження 11-кп/824/2262/2020 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 16.05.2020 року включно із визначенням застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що становить 141 890 грн.
Своє рішення суддя місцевого суду обґрунтував наявністю ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та на даний час не припинили свого існування, а також те, що прокурор у ході розгляду клопотання довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам. Поряд із цим, в обґрунтування наявності зазначених ризиків, суддя зважив на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а також дані, які характеризують його особу.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу указавши на її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування доводів скарги указав на необґрунтованість пред`явленого йому обвинувачення, а також на те, що перебуваючи під вартою, позбавлений можливості зібрати докази на підтвердження своєї невинуватості. Просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав її доводи необґрунтованими та просив залишити її без задоволення, а ухвалу без зміни, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, в тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішена на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і можу бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином при вирішенні питання про продовження строків тримання у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
За результатами судового розгляду суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про існування ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших злочинів. Ці висновки стверджуються даними про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, а також тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину. Колегія суддів звертає увагу на обставини вчинення обвинуваченим злочину, який є умисним тяжким злочином та свідчить про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого і указує на високий ступінь вчинення ним інших злочинів. Суд першої інстанції дійшов до висновку, який ґрунтується на матеріалах кримінального провадження про те, що зазначені ризики як не втратили свого існування, так і не зменшився їх ступінь. Обґрунтованими є і висновки суду першої інстанції про те, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою в змозі запобігти указаним ризикам. Це ґрунтується на даних про особу обвинуваченого, який будучи неодноразово судимим у тому числі і за вчинення умисних тяжких злочинів, знову вчинив умисний тяжкий злочин, що указує на високий ступінь криміналізації обвинуваченого та робить не ефективною дію будь-яких інших запобіжних заходів, окрім як у виді тримання під вартою, у питанні запобігання існуючим ризикам.
Врахувавши наведені обставини суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою із визначенням йому розміру застави, адекватного за ефективністю протидії існуючим ризикам до запобіжного заходу у виді тримання під вартою, належним чином мотивувавши своє рішення.
Апеляційна скарга обвинуваченого не містить жодних доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Мотиви із яких суд дійшов до висновку про існування ризиків викладені в ухвалі суду. Непогодження обвинуваченого із цими мотивами, без належного обґрунтування своїх вимог не може бути підставою для скасування чи зміни судового рішення. Щодо оцінки доказів з точки зору їх належності та допустимості в частині доведення вини обвинуваченого у вчиненні злочину, то така оцінка не може проводитьсь судом апеляційної інстанції при перевірці рішення суду про продовження троку тримання обвинуваченого під вартою.
Підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає. Ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4