Номер провадження: 11-сс/813/1334/20
Номер справи місцевого суду: 494/1374/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.07.2020 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу, подану ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 11.03.2020 р., якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження строків досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000091 від 08.01.2019 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,

встановив:

Зазначеною ухвалою слідчого судді було залишено без задоволення клопотання слідчого СВ Березівського відділення поліції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000091 від 08.01.2019 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, в якому особі не повідомлено про підозру.

На вказане судове рішення суду ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій вона вважає її незаконною та такою, що підлягає оскарженню.
Мотивуючи цим свої доводиОСОБА_3 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою повернути матеріали кримінального провадження №0000091 від 08.01.2019 р. до Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області для проведення якісного досудового розслідування.
Окрім того, ОСОБА_3 просила поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 11.03.2020 р.
Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 ст. 309 КПК України встановлюють вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, в тому числі ухвали про арешт майна або відмову у ньому.
Також згідно із ч. 2 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги та ухвали слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 11.03.2020 р., в рамках кримінального провадження №0000009 від 08.01.2019 р., внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України залишено без задоволення клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування з огляду на те, що 15 березня 2020 р. строк досудового розслідування, відповідно до ст. 219 КПК України, по кримінальному провадженню №0000009 закінчується та жодній особі не повідомлено про підозру.

Відповідно до апеляційної скарги ОСОБА_3 не погоджується із ухвалою слідчого судді від 11.03.2020 р. та оскаржує рішення щодо продовження строків досудового розслідування.
Водночас, суддя-доповідач враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Більш того, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає, що однієї із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Натомість, системний аналіз зазначеної норми Конституції України засвідчує, що забезпечення права на апеляційний перегляд виникає після розгляду справи (кримінального провадження) по суті.

Окрім того, ч. 3 ст. 309 КПК України встановлює, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Щодо доводів ОСОБА_3 про можливість оскарження ухвали слідчого судді від 11.03.2020 р. в світлі дії ч. 1 ст. 5 та ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач зазначає наступне.

Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Окрім того, за допомогою чіткого визначення в Кримінальному процесуальному законі України порядку і переліку тих ухвал суду першої інстанції, які підлягають апеляційному оскарженню, знаходить свою реалізацію конституційний припис закріплений в п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України - забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, із системного аналізу наведених норм можна зробити висновок, що конституційний принцип забезпечення апеляційного оскарження рішення слідчого судді гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, що регламентовано положеннями ст. 55 Конституції України та статей 24, 309 КПК України.

Більш того, виконуючи вимоги ч. 5 ст. 9 КПК України, суддя-доповідач, вирішуючи питання щодо можливості апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді також враховує правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя.

Так, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнано Україною, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» (1998р.) зазначено, що обмеження не буде сумісним з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

У рішенні у справі «Скорик проти України» (2008р.) Європейський суд з прав людини нагадав, що «відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги права ОСОБА_3 , закріплені у ст. 6 Конвенції, не порушені, оскільки положеннями ст. 309 КПК України визначено порядок оскарження ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені до апеляційної інстанції в порядку ст. 309 КПК України та ухвала слідчого судді про залишення без задоволення клопотання про продовження строків досудового розслідування до вказаного переліку не входить.

Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії апеляційного суду, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню.

При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього кодексу.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч. 1 ст. 5 КПК України, яка визначає, що суд зобов`язаний прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та, виходячи зі змісту ст. 309 КПК України, яка містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які відповідно до діючого законодавства, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, виконуючи вимоги ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді не може бути предметом перегляду апеляційним судом, а тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 слід відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Керуючись статтями 7, 9, 24, 309, 392, 399, 405, 419, 422 КПК України, суддя-доповідач,

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 11.03.2020 р., якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження строків досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000091 від 08.01.2019 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України відмовити.
Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту прийняття рішення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2