Провадження №1-кп/127/1010/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника
ОСОБА_8 , захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника - адвоката ОСОБА_11 ,

представників служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілої - ОСОБА_15 ; перекладача ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 у м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000466 від 03.02.2018, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06.08.2019 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 10.01.2020 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, зарахувавши у строк покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.08.2019,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27.10.2015 року Ленінським РВ УДМС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше судимого:

- 12.12.2016 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.3 ст. 357, ч. ч.1 ст.358, 4 ст. 358, ч.2 ст. 185, ч.5 ст.27 ч.3 ст. 185, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 вступив у попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_7 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом грабежу студентів-іноземців Вінницького національного медичного університету.
Так реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 02 лютого 2018 року, близько 21год. 30хв., на території гуртожитку Вінницького національного медичного університету по вул. Д. Галицького, 60 м. Вінниці, помітили громадянку Республіки Зімбабве ОСОБА_15 , яка рухаючись по вулиці, тримала в руці мобільний телефон «Samsung» моделі Galaxy J5 SM J500H/DS».
ОСОБА_10 , діючи узгоджено з ОСОБА_7 умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, порівнявшись з ОСОБА_15 , шляхом ривка вихопив з рук ОСОБА_15 мобільний телефон марки «Samsung» моделі Galaxy J5 SM J500H/DS», ринкова вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1462/18-21 від 01.03.2108 становила 2340, 49 грн., в той час як ОСОБА_7 на виконання попередньої домовленості спостерігав за навколишньою обстановкою з метою полегшення скоєння злочину та запобігання їх викриття.
Після чого ОСОБА_10 разом з ОСОБА_7 побігли до зупинки громадського транспорту «вул. Шевченка», таким чином зникли з місця скоєння злочину та в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
Своїми спільними умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_10 спричинили ОСОБА_15 майнової шкоди на суму 2340,49 грн.

Крім того, ОСОБА_7 о 14:58 годині 03.05.2018 року проходячи повз будинок АДРЕСА_3 , помітивши біля під`їзду вказаного будинку велосипед марки «Giant» моделі «ALUXX 6000», номер СА8С1077, прикріплений до лавки захисним тросом, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, викрав вказаний велосипед, належний ОСОБА_17 , вартістю відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №3019/18-21 від 29.05.2018 5658 грн., перетягнувши захисний трос через сидіння велосипеда.
В подальшому на викраденому велосипеді ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_17 майнової шкоди на суму 5658 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України не визнав, суду пояснив, що 02 лютого 2018 року йому зателефонував ОСОБА_10 та вони домовилася зустрітися. Коли вони зустрілися і прогулювалися ОСОБА_10 йшов попереду, він за ним. Їм назустріч ішла потерпіла, ОСОБА_10 швидко пішов їй на зустріч, вирвав у потерпілої з рук мобільний телефон і почав тікати. Потерпіла почала кричати , тому він злякавшись утік.
В подальшому ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_18 , запропонував здати телефон в ломбард, ОСОБА_19 вони сказали, що телефон знайшли. Коли ОСОБА_19 здав телефон в ломбард, ніяких коштів ОСОБА_10 йому не давав, проте отримані в ломбарді кошти вони дійсно потратили разом. Про вчинення грабежу вони з ОСОБА_10 не домовлялися, ОСОБА_10 сам вчинив пограбування.

Обвинувачений ОСОБА_20 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України визнав, суду пояснив, що 02.02.2018, коли він був вдома, йому зателефонував ОСОБА_7 та запропонував підійти до магазину «Україночка». Коли вони зустрілися ОСОБА_7 запропонував йому викрасти телефон у студентів гуртожитку медінституту. Вони стояли на вулиці та біля години чекали на потенційного потерпілого. Коли вони побачили студентку, яка йшла їм назустріч та слухала музику в навушниках, він підбіг їй на зустріч, вирвав з рук у неї телефон і почав утікати з викраденим телефоном, ОСОБА_7 побіг за ним.
Він зателефонував ОСОБА_19 та сказав йому, що хоче здати телефон в ломбард. ОСОБА_19 використовуючи свої документи здав вказаний телефон в ломбард за 600 грн. Отримані за телефон кошти вони розділили між собою.
В подальшому, в ході розслідування даного кримінального провадження його матір відшкодувала завдану шкоду потерпілій.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, вина ОСОБА_7 та ОСОБА_20 у вчиненні вказаного злочину доводиться як викривальними показаннями ОСОБА_20 , так і показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілої та свідка.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_15 , користуючись послугами перекладача ОСОБА_16 , суду пояснила, що взимку 2018 року, коли вона поверталася до свого місця проживання у гуртожитку медичного університету у м. Вінниці, попереду неї йшли два хлопці. Біля гуртожитку, один з них вирвав з її руки мобільний телефон, Біблію та пропуск до гуртожитку після чого хлопці утекли. Вона злякалася та почала кричати. Так як було темно, облич хлопців вона не розгледіла.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що вона являється матір`ю обвинуваченого ОСОБА_10 . В 2018 році син повідомив їй, що викрав телефон та здав до ломбарду. Вона купила новий телефон та повернула його потерпілій ОСОБА_15 .

Окрім показань обвинувачених, потерпілої та свідка, вина ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України доводиться дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_15 02.02.2018, відповідно до якої остання повідомила, що 02.02.2018, близько 21:30 години, дві невідомі особи перебуваючи на вулиці Д.Галицького, поблизу будинку №60, відкрито заволоділи її мобільним телефоном марки «Samsung» моделі Galaxy J500, в корпусі білого кольору в силіконовому прозорому чохлі з сім-картками №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , ІМЕІ відсутній та перепусткою в бібліотеку на її ім`я, що була під чохлом телефону, чим завдали їй майнової шкоди (т.1 а.с. 143);

- даними протоколу огляду місця події від 02.02.2018 з додатком ілюстративною таблицею, відповідно до якого в присутності двох понятих за участю потерпілої ОСОБА_15 , перекладача та інших спеціалістів проведено огляд алеї біля будинку №60 по вулиці Д. Галицького у м. Вінниці, де слідів злочину не виявлено. При огляді ґрунтової поверхні біля алеї, що ближче до будинку виявлено та вилучено два сліди взуття, які зафіксовано на фото шляхом масштабного фотографування (сліди поміщені до спец пакету НПУ ГСУ №4507720) (т.1 а.с. 144-147);

- даними відповіді ПТ «Ломбард Приват» від 06.02.2018, відповідно до якої мобільний телефон Samsung J500, ІМЕІ НОМЕР_5 , здав ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 10.02.2016 органом 0511. Договір укладений 02.02.2018 №6.2018.202 без права викупу, предмет застави інкасовано та реалізовано (т.1 а.с. 149);

- даними заяви ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про видачу слідчому договору позики №6.2018.202 від 02.02.2018, укладеного з ВП №6 ПТ «Ломбард Приват» (т.1 а.с. 152);

- даними договору позики №6.2018.202 від 02.02.2018 ВП №6 ПТ «Ломбард Приват», відповідно до якого позичальник ОСОБА_19 отримав кошти в сумі 850 грн. під заставу мобільного телефону Samsung J5, строк повернення коштів 02.02.2018 (т.1 а.с. 153);

- даними протоколу огляду предмету від 06.02.2018, відповідно до якого слідчим оглянуто договір позики №6.2018.202 від 02.02.2018 ВП №6 ПТ «Ломбард Приват» (т.1 а.с. 154);

- даними постанови слідчого від 06.02.2018 року про визнання договору позики №6.2018.202 від 02.02.2018 ВП №6 ПТ «Ломбард Приват» речовим доказом в кримінальному провадженні №0000466 від 03.02.2018 (т.1 а.с. 155);

- даними заяви ОСОБА_15 від 14.02.2018 з додатками, відповідно до якої остання отримала від матері ОСОБА_10 ОСОБА_21 новий мобільний телефон Samsung J5 2016 Dous SN-J510H, ІМЕІ НОМЕР_7 та грошові кошти в сумі 500 грн. в якості відшкодування завданої їй шкоди, претензій до ОСОБА_10 вона не має (т.1 а.с. 156-159);
- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 06.03.2018, а саме до відеозапису з камер відеоспостереження ломбарду ВП №6 ПТ «Ломбард Приват» від 02.02.2018 з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, а саме: чотирьох відео файлів формату mp4 ch01_0418, 1ch03_0417, 2ch03_0623, 3ch03_725 (т.1 а.с. 161, 162);
- даними протоколу огляду предмету від 06.03.2018, а саме оптичного диску DVD-R з відеозаписами з камер відеоспостереження від 02.02.2018 з приміщення Відокремленого підрозділу №6 ПТ «Ломбард Приват» (т.1 а.с. 161);
- оглянутими в судовому засіданні відеозаписами з камер відеоспостереження від 02.02.2018 з приміщення Відокремленого підрозділу №6 ПТ «Ломбард Приват», які містяться на оптичному диску DVD-R, з яких вбачається, що 02.02.2018 о 23:04:21 до відділення ломбарду зайшли ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та дівчина. ОСОБА_18 надав співробітнику ломбарду мобільний телефон та запитав про ціну, за яку можна його здати. Співробітник ломбарду погодився придбати мобільний телефон за 800 грн. ОСОБА_18 розвернувшись до ОСОБА_22 та ОСОБА_23 запитав чи здавати телефон за вказану суму та запитав чи вони йому дадуть 150, своє питання повторив кілька разів, в той же час з відеозапису, який ведеться у холі ломбарду, вбачається, що ОСОБА_22 активно махає руками, таким чином ствердними жестовими знаками вказує ОСОБА_18 про свою згоду на запропоновану ціну та підтверджує ОСОБА_18 , що той може здавати телефон. Самохвалов продає мобільний телефон по безповоротному договору та працівник ломбарду повідомляє йому, що в такому разі сума буде 850 грн. Працівник ломбарду на прохання ОСОБА_22 ставить мобільний телефон останнього на підзарядку. ОСОБА_18 підписує документи, отримує від працівника ломбарду кошти та виходить з ломбарду разом з ОСОБА_23 та дівчиною. ОСОБА_22 звертається до співробітника ломбарду, забирає у нього свій мобільний телефон та вибігає швидко вслід за своєю компанією (т.1 а.с. 170);
- даними постанови слідчого від 06.03.2018 про визнання речовим доказом в кримінальному провадженні відеозапису з камер спостереження від 02.02.2018 з Відокремленого підрозділу №6 ПТ «Ломбард Приват» (т.1 а.с. 171);
- даними протоколу від 21.02.2017 добровільної видачі ОСОБА_24 мобільного телефону Samsung J5 в корпусі білого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 слідчому (т.1 а.с. 172-173), незважаючи на зазначення в протоколі дати «21.02.2017», суд враховуючи наявність інших доказів та даних протоколу огляду місця події від 21.02.2018 (т.1 а.с. 174-176), вважає, що у протоколі допущена технічна помилка та помилково невірно зазначено вказану дату замість вірної 21.02.2018;

- даними протоколу огляду місця події від 21.02.2018 з ілюстративною таблицею до протоколу, відповідно до якого в присутності двох понятих ОСОБА_24 в приміщенні службового кабінету №311 Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: м. Вінниця, вул.. Пирогова, 4, добровільно видав слідчому мобільний телефон Samsung J5, який, зі слів ОСОБА_24 , він придбав в ломбарді «Приват» по вулиці Келецькій, 66 у м. Вінниці. При огляді телефону встановлено, що даний телефон марки Samsung J5 в корпусі білого кольору, в робочому стані, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 . На задній кришці телефону наявні пошкодження (т.1 а.с. 174-176);
- даними квитанції №1355 від 21.04.2018 про прийом вилучених по кримінальному провадженню №0000466 речових доказів на зберігання (т.1 а.с. 179);
- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 09.07.2018, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_15 серед пред`явлених їй для впізнання телефонів, впізнала свій телефон марки «Samsung» по наявних на ньому пошкодженнях кришки та по ІМЕІ на підставі наявних у неї документів на телефон (т.1 а.с. 180-181);
- даними висновку судової товарознавчої експертизи №1462/18-21 від 01.03.2018 з відповідним актом про вартість проведення експертизи, відповідно до якої ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону марки «Samsung», моделі «Galaxy J5 SM J500H/DS» на момент вчинення злочину 02.02.2018, з урахуванням зносу та пошкоджень, при умові незмінності товарного стану, робочого стану, виконання всіх функцій, які відповідні даній моделі, становила 2340,49 грн. (т.1 а.с. 183-186);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 10.04.2018 з додатком, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_15 добровільно повідомила про обставини, які відбувались з нею 02.02.2018, близько 21:30 години (т.1 а.с. 194-196);

- даними заяви ОСОБА_15 від 09.07.2018 з додатками, відповідно до якої остання просить долучити до матеріалів кримінального провадження копії фотографій коробки, в якій продавався викрадений у неї мобільний телефон, а також копії її паспорта та посвідки на тимчасове проживання в Україні (т.1 а.с. 197-201);

Також судом було досліджено:

- витяг з ЄРДР в кримінальному провадженні №0000466 від 03.02.2018 (т.1 а.с. 142);

- акт про застосування службової собаки від 02.02.2018 (т.1 а.с. 148);

- висновок судової трасологічної експертизи №335 від 19.03.2018 з додатком та довідкою про вартість проведеної експертизи, відповідно до якої два сліди взуття, зображені на аркуші паперу, які були виявлені та зафіксовані 02.02.2018, за фактом відкритого заволодіння мобільним телефоном гр. ОСОБА_25 , поблизу будинку №60 по вул. Д. Галицького у м. Вінниці, придатні для встановлення групової належності взуття, що їх залишило по загальних ознаках (т.1 а.с. 187-193);

- протоколи про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 24.10.2018 обвинуваченому ОСОБА_10 і його захиснику ОСОБА_11 , обвинуваченому ОСОБА_7 і його захиснику ОСОБА_9 , потерпілій ОСОБА_15 за участю перекладача (т.1 а.с. 212, 213, 214);

- заяву служби у справах дітей Вінницької міської ради від 12.11.2020, відповідно до якої ОСОБА_7 на обліку у службі у справах дітей ВМР як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах, не перебуває, повідомлення щодо неналежного виконання батьківських обов`язків щодо нього не надходило (т.2 а.с. 103).

Проаналізувавши показання обвинуваченого ОСОБА_10 , який вину у вчинені інкримінованого злочину визнав, ОСОБА_7 , який вину у вчинені інкримінованого злочину не визнав, показання потерпілої, свідка, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні вину обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину доведено повністю, а їхні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
До такого висновку суд дійшов враховуючи наступне.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. При цьому відповідно до п. 24 вказаної Постанови Пленуму, злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України, злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. Вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає із ч. 2 ст. 28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль.
З урахуванням конкретних обставин справи суд приходить до висновку про наявність у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , спільного умислу спрямованого на відрите викрадення майна потерпілої, про що свідчить узгодженість їх дій в ході викрадення майна у потерпілої ОСОБА_15 , оскільки обоє обвинувачених тривалий час підшукували підходящу жертву пограбування, яка не зможе чинити серйозного опору, спостерігали за навколишньою обстановкою, а після того як ОСОБА_10 вирвав з рук потерпілої мобільний телефон, обоє обвинувачених втекли з місця вчинення кримінального правопорушення, того ж дня здали викрадений мобільний телефон до ломбарду з допомогою їхнього знайомого ОСОБА_19 , та в подальшому спільно витратили кошти отримані від реалізації викраденого майна.
Суд дійшов такого переконання враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_10 , який повідомив, що саме ОСОБА_7 02.02.2018 зателефонував йому, запропонував зустрітися та в подальшому під час зустрічі запропонував викрасти телефон у студентів гуртожитку медінституту та він погодившись на пропозицію ОСОБА_7 , разом з останнім біля години стояв на вулиці та вони чекали на потенційного потерпілого, а після вчинення грабежу вони разом втекли з місця злочину та в подальшому за допомогою свого знайомого ОСОБА_19 здали викраде майно в ломбард, показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і заперечував свою безпосередню причетність до вчинення грабежу, однак не заперечував той факт, що він, розуміючи, що мобільний телефон був викрадений, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_19 пішов до ломбарду, де вони здали вказаний телефон. Також причетність обох обвинувачених до вчинення вказаного злочину підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_15 , яка вказувала, що попереду неї йшли двоє хлопців та коли вона порівнялась з ним, один із хлопців вирвав з її рук її мобільний телефон, Біблію та пропуск до гуртожитку та хлопці утекли.
Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з камер спостереження від 02.02.2018 з приміщення Відокремленого підрозділу №6 ПТ «Ломбард Приват», які містяться на оптичному диску DVD-R, вбачається, що 02.02.2018 о 23:04:21 до відділення ломбарду разом прийшли обоє обвинувачених, а також ОСОБА_19 та дівчина, де ОСОБА_19 , який не був обізнаний з тим, що мобільний телефон являється викраденим, надав співробітнику ломбарду мобільний телефон для вирішення питання про його здачу. Разом з тим, коли ОСОБА_19 запитував у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 чи погоджуються вони здати телефон за запропоновану співробітником ломбарду суму та чи вони дадуть йому 150, в той же час з відеозапису, який ведеться у холі ломбарду, вбачається, що саме ОСОБА_7 активними ствердними жестовими знаками вказав ОСОБА_19 про свою згоду на запропоновану ціну та підтвердив ОСОБА_19 , що той може здавати телефон. (т.1 а.с. 170).
Таким чином, невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні грабежу за попередньою змовою з ОСОБА_26 суд розцінює як природну захисну реакцію та намагання висвітлити свої дії у більш сприятливому для нього світлі з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
А показання ОСОБА_26 про обставини вчинення ним злочину у співучасті з ОСОБА_7 , підтверджується показаннями потерпілої та подальшими діями ОСОБА_7 по здачі до ломбарду викраденого майна.
Також, суд враховує, що грабіж ОСОБА_10 та ОСОБА_7 був вчинений обвинуваченими після засудження їх за вчинення злочинів, які відповідно до пункту 1 примітки до ст. 185 КК України утворюють повторність для ст. 186 КК України.
Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглянувши кримінальне провадження вважає доведеною вину ОСОБА_7 та ОСОБА_27 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав та суду пояснив, що 03.05.2018 він гуляв по вулиці Шевченка у м. Вінниці, в дворі одного із будинків побачив велосипед, який викрав. В подальшому велосипед сховав у друга, звідки в подальшому він був вилучений працівниками поліції.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи в цій частині, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу.
З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим ОСОБА_7 та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідження витягу з кримінального провадження № 0000466 (т.1 а.с. 142), протоколу прийняття заяви про злочин від ОСОБА_28 03.05.2018 (т.3 а.с. 202), постанови слідчого від 07.05.2018 про визнання велосипеда марки «Giant» срібно-синього кольору, з маркуванням на рамі НОМЕР_9 , вилученого 07.05.2018 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_4 , речовим доказом в кримінальному провадженні №0001778 від 03.05.2018 (т.1 а.с.203), висновку експерта №3019/18-21 від 29.05.2018 за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи в кримінальному провадженні з актом щодо вартості проведення експертизи (т.1 а.с. 207-210); розписки ОСОБА_17 про отримання ним на відповідальне зберігання речового доказу в кримінальному провадженні №0001778 велосипеда (т.1 а.с. 211), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину доведена повністю, а його дії по епізоду викрадення майна від 03.05.2018 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_7 , який являється особою раніше судимою (т.2 а.с. 2-8, 104-127), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (т.2 а.с. 17), перебуває під консультативним спостереженням лікаря-психіатра (т.2 а.с. 16), відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №86 від 18.10.2018 року ОСОБА_7 як на момент вчинення кримінального правопорушення так і на час проведення експертизи на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с. 20-25), задовільно характеризується за місцем проживання та негативно характеризується за місцем навчання (т.2 а.с. 11-13, 14-15), на обліку у служби у справах дітей як дитина яка опинилася в складних життєвих обставинах, не перебуває (т.2 а.с. 18).

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення ОСОБА_7 до вчинених кримінальних правопорушень, а саме визнання ним вини за ч.2 ст. 185 КК України та невизнання ним вини за ч.2 ст. 186 КК України, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, з врахуванням особливостей кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, передбачені Розділом ХV КК України, враховуючи висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді на обвинуваченого ОСОБА_7 (т.1 а.с. 108-113), відповідно до якого ризик повторно вчинення останнім кримінального правопорушення визначено як «середній», відомості про служби у справах дітей, про те, що ОСОБА_7 на обліку у службі як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, не перебував, відсутність інформації про неналежне виконання відносно нього батьківських обов`язків батьками, суд приходить до висновку, що покарання необхідне та достатнє для перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень в майбутньому, слід призначити за ч.2 ст. 185 ч. 2 ст. 186 та КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідних частин даних статей, з врахуванням вимог п.2 ч.3 ст. 102 КК України. На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень, слід визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань.

Крім того, враховуючи наявність невідбутого покарання за попереднім вироком, до постановлення якого були вчинені злочини даного кримінально провадження, відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_7 необхідно визначити покарання шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2020 року, при цьому слід зарахувати в строк покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком від 10.01.2020 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 у строк відбування покарання слід зарахувати час його перебування на стаціонарній судово-психіатричній експертизі з 28.09.2018 до 18.10.2018 включно.

Судом враховано особу ОСОБА_10 , який являється особою раніше судимою (т.1 а.с. 217-222, т.2 а.с. 47-65), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с. 228, 229), відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №83 від 04.10.2018 року ОСОБА_10 як на момент вчинення кримінального правопорушення, так і на час проведення експертизи на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с. 234-238), задовільно характеризується за місцем проживання (т.1 а.с. 224-226).

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 суд вважає щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення ОСОБА_10 до вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що хоча виправлення ОСОБА_10 не можливе без його ізоляції від суспільства, проте покарання необхідне та достатнє для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на наближений до мінімального строк, визначений санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_10 вчинив злочин під час іспитового строку, визначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2016 йому слід відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України призначити покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та невідбутого покарання призначеного за вироком від 12.12.2016 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_10 слід обрахувати з дня затримання з метою звернення вироку суду до виконання, після набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_10 у строк відбування покарання слід зарахувати час його перебування на стаціонарній судово-психіатричній експертизі з 07.09.2018 до 04.10.2018 включно.

З метою забезпечення виконання вироку суду до обвинуваченого ОСОБА_10 слід застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його постійного проживання: АДРЕСА_2 , строком на 2 місяці, із покладенням обов`язків, визначених п. п. 1, 2, 3 ч.5 ст. 194 КПК України: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Вінниці та із місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду; повідомляти суд та прокурора про зміну місця свого проживання.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати в сумі 286 гривень у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження за проведення судово-товарознавчої експертизи №3019/18-21 від 29.05.2018, оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.
Також слід з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 стягнути в рівних частинах на користь держави процесуальні витрати на загальну суму 1001 гривня у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень за проведення судово-товарознавчої експертизи №1462/18-21 від 01.03.2018 та судової трасологічної експертизи №335 від 19.03.2018, проведення яких було зумовлене розслідуванням вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення у співучасті.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт, накладений на майно у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 63, 65-67, 70, 71, 72, 102, 103 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання з врахуванням положень ст. 102 КК України :

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 х років позбавлення волі,

- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2020 року, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, зарахувавши в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2020 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIІІ від 26.11.2015 року) ОСОБА_7 час перебування на стаціонарній судово-психіатричній експертизі з 28.09.2018 до 18.10.2018 включно зарахувати у строк відбуття покарання.

ОСОБА_20 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та невідбутого покарання призначеного за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2016 року призначити ОСОБА_20 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_20 обрахувати з дня затримання з метою звернення вироку суду до виконання, після набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIІІ від 26.11.2015 року) ОСОБА_20 час перебування на стаціонарній судово-психіатричній експертизі з 07.09.2018 до 04.10.2018 включно зарахувати у строк відбуття покарання.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання: АДРЕСА_2 , строком на 2 місяці.

Покласти на ОСОБА_20 обов`язки, визначені п. п. 1, 2, 3 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Вінниці та із місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду; повідомляти суд та прокурора про зміну місця свого проживання.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати на загальну суму 1001 гривня у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень: судово-товарознавчої експертизи №1462/18-21 від 01.03.2018 (т.1 а.с. 183-186) та судової трасологічної експертизи №335 від 19.03.2018 (т.1 а.с. 187-193).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 286 гривень у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження судово-товарознавчої експертизи №3019/18-21 від 29.05.2018 (т.1 а.с. 207-210).

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, арешти, накладені ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2018 №127/4091/18 (т.1 а.с. 178) та 16.05.2018 №127/11540/18 (т.1 а.с. 204-205) скасувати після набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази в кримінальному провадженні:

- договір позики № 6.2018.202 від 02.02.2018 ВП №6 ПТ «Ломбард Приват», який долучений до матеріалів судового провадження (т.1 а.с. 153), після набрання вирком законної сили залишити в матеріалах судового провадження;

- DVD-R диск з відеозаписом з камер спостереження від 02.02.2018 з Відокремленого підрозділу №6 ПТ «Ломбард Приват», який долучений до матеріалів судового провадження (т.1 а.с. 170), після набрання вирком законної сили залишити в матеріалах судового провадження;

- мобільний телефон марки Samsung J500Н, який відповідно до квитанції №1355 від 21.04.2018 поміщений на зберігання до Вінницького ВП ГУПН у Вінницькій області(т.1 а.с. 177, 179), після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_5 ;

- велосипед марки «Giant» срібно-синього кольору, з маркуванням на рамі НОМЕР_9 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_17 (т.1 а.с.203, 211), після набрання вироком законної сили залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1