справа № 488/907/19
номер провадження № 1-кп/488/84/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , розглянувши в судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 25.10.1999 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.17, ст.81 ч.1, ст.44 КК України до 4 років позбавлення волі умовно з випробуванням на 1 рік;
- 14.08.2000 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.140 ч.2, ст.43 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 08 грудня 2001 року умовно-достроково строком 1 рік 2 місяці 4 дні;
- 01.12. 2003 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 18.12.2003 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ст.289 ч.2, ст.185 ч.2, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 12 вересня 2008 року по відбуванню терміну покарання;
- 05.05.2011 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.185 ч.2, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік;
- 01.10.2013 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.185 ч.2, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік;
- 05.12.2013 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ст.185 ч.2, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28.07.2015 року умовно-достроково з невідбутим строком 8 місяців 12 днів,-
за ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 01.01.2019 року в період часу з 01.00 по 02.00 год. умисно заподіяв ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння за наступних обставин:
ОСОБА_7 прибув у вказаний день та час з метою з`ясування обставин пошкодження його похресником ОСОБА_9 платіжного терміналу до будинку АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_5 , який займається обслуговуванням зазначеного терміналу та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків виник конфлікт, під час якого ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_5 один удар ножем в область нижньої частини тулубу, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення живота з ушкодженням великого сальника, які відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні в інкримінованому кримінальному правопорушенні винним себе визнав частково, суду показав, що 01.01.2019 року вночі йому подзвонив хресник ОСОБА_9 та попросив про допомогу. Він прийшов на АДРЕСА_2 , де побачив пошкоджений термінал. ОСОБА_9 визнав, що це він його пошкодив. На місці перебував Возний, з ним чоловік та ще охоронець. В ході з`ясування обставин пригоди між ним та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 вдарив його кулаком по голові, обвинувачений впав на землю. А коли встав, побачив, що ОСОБА_10 із товаришем та охоронцем йдуть на нього. Він вирішив, що вони будуть його бити. Він мав змогу уйти. Він не знав, що у нього в кишені є ніж, він випадково поліз в кишеню та дістав його, ніж випадково виявився відкритим, він зробив крок назад, витягнув руку та легенько торкнувся ним до потерпілого в ділянку живота. Він не умисно завдав йому удар, він лише зачепив потерпілого. Той відійшов і присів, а він став уходити, по ньому стали стріляти, чим йому було завдано вогнепальні поранення.
Провина обвинуваченого, незважаючи на його часткове визнання, повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів:
потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що на час пригоди працював інкасатором у ТОВ ПЕЙ МАРКЕТ, в обов`язки якого також входив виїзд на вимогу до терміналу та перевірка його справності. 01.01.2019 року близько часу ночі він був вдома. Йому подзвонив охоронець та повідомив, що пошкоджено банкомат, який на вул.Океанівській, що всередину банкомату хтось поклав петарду, внаслідок чого він вибухнув. Він поїхав на місце разом із кумом - Плугатарем. Біля терміналу був охоронець і підліток ( ОСОБА_9 ). Той не заперечував про обставини події. Він сказав хлопцю, щоб приїхали батьки, щоб вирішити питання щодо відшкодування шкоди. Хлопець став дзвонити своїм родичам. На виклик підлітка прийшов обвинувачений та відразу став йому хамити та грубиянити, сказав, що вони уходять, що розберуться завтра, наказав ОСОБА_9 йти додому. Обвинувачений з ОСОБА_9 стали уходити. Потерпілий став кричати їм вслід, щоб вони зупинилися, пішов за ними. Надалі, вони зупинилися, обвинувачений став між ним та ОСОБА_11 , та ще більше провокував конфлікт, ображав його. При цьому, охоронець залишився стояти біля банкомату, метрів 30 він нього, а ОСОБА_12 за ним не йшов, вони у конфлікт не втручалися. Потім обвинувачений з ОСОБА_11 стали уходити знову, на що потерпілий взяв обвинуваченого за плече і розвернув до себе, вдарив долонею у шию, на що ОСОБА_13 похитнувся і присів навпочіпки. Після цього встав. В цей час він перебував від обвинуваченого на відстані 1 м. Обвинувачений зробив крок вперед до нього і вдарив його в живіт ножем, після цього сказав, що він (потерпілий) сам напросився, що він не хотів. Потерпілий впав після удара. Обвинувачений так і стояв з ножем, потім почав відходити, коли потерпілий став кричати ОСОБА_13 , щоб той зупинився. Він не реагував. Потерпілий дістав пістолет Форт 12 РМ і зробив постріли у повітря, той не зупинявся, тому він почав стріляти в бік обвинуваченого;
неповнолітній свідок ОСОБА_9 , допитаний у присутності законного представника батька ОСОБА_14 , суду показав, що дружина обвинуваченого- його хрещена мати. Що в цей день вони гуляли з друзями у Корабельному районі м.Миколаєва, він поставив петарду на банкомат та вона вибухнула. Прийшов на місце потерпілий. Свідок зізнався, що це зробив він. Потерпілий сказав, щоб він дав номер телефон батьків. На той час його батьки уїхали, тому він подзвонив обвинуваченому. ОСОБА_13 прийшов до них. Спочатку вони розмовляли, потім почали сваритися. Свідок з ОСОБА_13 почали уходити. Потерпілий йшов за ними, та вимагав, щоб вони зупинились. Потерпілий вдарив ОСОБА_13 рукою, той не падав. Він бачив, як обвинувачений вдарив потерпілого розкладним ножем, потім склав його та поклав у кишеню. Вони стали уходити. Потерпілий кричав - стій. Свідок сказав обвинуваченому, щоб той зупинився, однак той побіг. Потерпілий вистрелив у повітря. Конфлікт відбувався на відстані близько 7 м від банкомата, охоронець із товаришем потерпілого були осторонь, в конфлікт вони не втручалися;
свідок ОСОБА_15 суду показав, що 01.01.2019 року вночі він був в гостях у ОСОБА_5 . Тому подзвонив охоронець та повідомив, що розбито термінал. Вони приїхали з потерпілим в район 48-ї школи. З охоронцем був неповнолітній, який повідомив, що він поставив петарду на банкомат та вона вибухнула. Вони попросили підлітка покликати батьків, однак прийшов обвинувачений, грубиянив та хамив потерпілому, потім взяв підлітка за руку та сказав, що вони уходять. Вони стали йти, потерпілий кричав їм стій, обвинувачений продовжив рух, Возний йшов за ним та вимагав зупинитися, той не реагував, тому потерпілий вдарив його, обвинувачений впав. В цей час він був на відстані близько 3-х метрів від них, а охоронець - так і стояв біля терміналу - метрах в 7 від нього, розмовляв по телефону. Надалі обвинувачений встав та знову мав намір йти, потерпілий взяв його за плече, обвинувачений розвернувся, зробив крок попереду та вдарив потерпілого ножем у живіт. В цей час він (свідок) підбіг до потерпілого. Після того обвинувачений став втікати, потерпілий стріляв йому вслід.
Вина обвинуваченого також підтверджується:
даними протоколу прийняття заяви потерпілого ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення до поліції від 01.01.2019 року;
даними протоколу огляду місця події від 01.01.2019 року з фототаблицею до протоколу, в ході якого було оглянуто місце скоєння кримінального правопорушення - відкрита ділянка місцевості, розташована між будинком АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено пошкоджений термінал та 10 стріляних гільз калібром 9 мм;
даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 01.01.2019 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила відносно нього злочин;
даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07.02.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до якого потерпілий показав на місці та розповів як, коли та за яких обставин відносно нього було скоєно злочин; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 01.01.2019 року, відповідно до яких свідок ОСОБА_15 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила відносно ОСОБА_5 злочин;
даними протоколу проведення слідчого експерименту від 06.02.2019 року за участю свідка ОСОБА_15 , відповідно до якого свідок показав на місці та розповів як, коли та за яких обставин він став очевидцем скоєння злочину; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 03.01.2019 року за участю свідка ОСОБА_9 , відповідно до якого свідок показав на місці та розповів як, коли та за яких обставин він став свідком скоєння злочину; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 01.01.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , відповідно до якого підозрюваний показав на місці та розповів як, коли та за яких обставин відносно ОСОБА_5 скоїв злочин, а саме - розповів та показав про те, що в ході виниклої суперечки потерпілий його вдарив по щоці, тому він витягнув ніж та «зробив» самооборону, вдарив потерпілого ножем в ліву частину живота, після того сказав хреснику йти додому та почув постріли, після чого відчув біль у лівій руці. Надалі прийшов додому та ліг спати, коли утром прийшли співробітники поліції, ніж він непомітно скинув вдома. Також в ході слідчого експеримента обвинуваченим було добровільно видано ніж, яким потерпілому він наніс тілесні ушкодження;
даними протоколу огляду речей від 02.01.2019 року, відповідно до якого оглянуто розкладний ніж, чоловічу сорочку сірого кольору з довгими рукавами, чоловічу футболку жовтого кольору з коротким рукавом, чоловічу куртку чорного кольору;
даними протоколу огляду предметів від 02.01.2019 року, відповідно до якого оглянуто спортивну чоловічу кофту синього кольору з капюшоном, футболку чоловічу білого кольору, на якій виявлено плями невизначеної форми бурого кольору, зовні схожі на кров;
висновком судово-медичної експертизи № 12 від 12.02.2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 наявне тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням великого сальника. Вищевказане тілесне ушкодження могло утворитися в результаті впливу якогось колото-різаного предмета, ймовірно, клинка ножа, не виключено, у строки, вказані в ухвалі суду. За ступенем тяжкості вказане тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. За наданими медичними документами потерпілому було нанесено одну травматичну дію. Утворення вищевказаних тілесних ушкоджень при падінні людини у вертикальному положенні на площину виключено. Утворення вищевказаних тілесних ушкоджень від дії власноруч малоймовірно. На момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитись у вертикальному положенні, обличчям до нападника;
висновком судово-медичної експертизи № 9-МК від 12.02.2019 року, відповідно до якого на передній поверхні куртки та фуфайки потерпілого ОСОБА_5 є по одному пошкодженню, які за своєю морфологічною картиною є колото-різаними та могли утворитися від дії плоского колото-різаного предмета типа клинка ножа, що має вістря, обух, лезо. Не виключається можливість утворення ушкодження на куртці та фуфайці потерпілого ОСОБА_5 від дії клинка ножа, наданого на експертизу;
висновком судової експертизи зброї № 40 від 15.02.2019 року, відповідно до якого наданий на дослідження предмет, конструктивно схожий на розкладний ніж, вилучений 01.01.2019 року в ході слідчого експерименту, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , до холодної зброї не належить;
висновком судово-медичної експертизи речових доказів № 74 від 06.02.2019 року, відповідно до якого кров ОСОБА_5 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. На верхній сорочці, куртці, наданих на експертизу, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) з групою АВ, в тому числі від ОСОБА_5 . Данні серологічного дослідження не виключають можливості змішення крові і походження її від осіб з групами АВ, А з ізогемаглютиніном анти-В, В з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі від ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ;
висновком судово-медичної експертизи речових доказів № 81 від 08.02.2019 року, відповідно до якого кров ОСОБА_5 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. На двох сорочках та куртці, наданих на експертизу, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, походження якої не виключається від ОСОБА_7 та виключається від ОСОБА_5 .
Судом також досліджено:
висновок судової-психіатричної експертизи № 31 від 05.02.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_7 на момент інкримінованого правопорушення та на теперішній час страждав та страждає на психічний розлад - легку розумову відсталість. За своїм психічним станом на момент інкримінованого правопорушення та на теперішній час ОСОБА_7 міг та може віддавати звіт своїм діям та керувати ними;
довідку з місця роботи ОСОБА_5 на посаді інкасатору у ТОВ ПЕЙ МАРКЕТ, в обов`язки якого також входило виїзд на вимогу до терміналу та перевірка його справності;
довідку Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, що станом на 30.01.2019 року за ОСОБА_5 значиться зареєстрована зброя - спец. пристрій вітчизняного виробництва Форт 12 РМ.
Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_7 приходить до наступних висновків:
Відповідно до ч.1 ст. 36 КК України право на необхідну оборону виникає не за будь-якого суспільно небезпечного посягання, а лише за такого, яке викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Така необхідність виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.
Частиною 3 ст. 36 КК України передбачено, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, такої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого щодо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому у стані необхідної оборони та критично відноситься до його показань з цього приводу, «що після завдання йому потерпілим удару по голові, Возний із товаришем та охоронцем йшли на нього, щоб його побити, тому, щоб запобігти нападу, він наніс ножем удар потерпілому», оскільки такі фактичні обставини не знайшли свого підтвердження протягом розгляду справи в суді.
Сам обвинувачений з цього приводу надавав показання нестабільні та суперечливі.
Так, на слідчому експерименті, отримані в ході якого дані ОСОБА_13 не оспорював, останній розповів та показав, що він вдарив потерпілого ножем внаслідок самооборони, бо той вдарив його по щоці.
Натомість, з показань потерпілого ОСОБА_5 , підстав невірити якому у суду немає, встановлено, що на неодноразові вимоги залишитися та розібратися на місці з приводу пошкодження ОСОБА_11 майна, обвинувачений йому грубиянив та хамив, а також продовжував уходити, на що потерпілий, з метою зупинення обвинуваченого, дійсно вдарив того рукою в шию, внаслідок чого ОСОБА_13 похитнувся і присів навпочіпки. При цьому, охоронець взагалі стояв біля банкомату, метрів 30 він нього, а ОСОБА_12 за ними не йшов, зазначені особи у конфлікт не втручалися. Після того, як обвинувачений встав, він зробив крок в його (потерпілого) бік і вдарив його в живіт ножем.
Показання потерпілого також узгоджуються з показаннями свідків.
Так, свідок ОСОБА_15 суду повідомив, що на неодноразові вимоги потерпілого обвинувачений не хотів залишатися на місці, щоб розібратися із ситуацією, що він уходив разом із підлітком. Возний просив його залишитися, що потерпілий вдарив того саме з вказаних обставин. При з`ясуванні цих обставин між обвинуваченим і потерпілим, він (свідок) був на відстані близько 3-х метрів від них, а охоронець - так і стояв біля терміналу - метрах в 7 від нього, розмовляв по телефону;
неповнолітній свідок ОСОБА_9 також суду повідомив, що потерпілий з обвинуваченим після розмови почали сваритися, а потім він (свідок) з ОСОБА_13 почали уходити, що потерпілий йшов за ними, та вимагав, щоб вони зупинились, що цей конфлікт відбувався на відстані близько 7 м від банкомата, охоронець із товаришем потерпілого були осторонь та в конфлікт не втручалися.
Показанням свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_9 у суду немає підстав не вірити, їх показання узгоджені з даними слідчого експерименту за їх участі, вони логічні, стабільні, несуперечливі, нічим не зганблені, дані незацікавленими особами, підтверджені взаємно, а також підтверджені іншими письмовими доказами по справі.
З представлених суду доказів та з встановлених фактичних обставин, суд не вбачає у діях потерпілого ОСОБА_5 такого суспільно небезпечного посягання, яке б вимагало його негайного відвернення чи припинення обвинуваченим, шляхом завдання потерпілому ножового проникаючого колото-різаного поранення живота тяжкого ступеню.
Ніяких дій, які б спровокували обвинуваченого на заподіяння тілесних ушкоджень, які б загрожували життю та здоров`ю обвинуваченого, потерпілий не вчинив.
При цьому, суд не приймає до уваги події щодо завдання потерпілим обвинуваченому тілесних ушкоджень внаслідок здійснення пострілів з пістолету, та не відносить їх до тих, що зменшують відповідальність обвинуваченого у вчиненому, оскільки вони мали місце після заподіяного обвинуваченим потерпілому тілесного ушкодження та були здійснені потерпілим, щоб зупинити обвинуваченого, який намагався втікти з місця скоєння кримінального правопорушення після заподіяного ним ножового поранення потерпілого.
Суд також критично відноситься до стверджень обвинуваченого щодо ненавмисного заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.
Сам обвинувачений показання в цій частині суду надавав нестабільні, суперечливі та нелогічні спочатку - що він взагалі не знав, що у нього в кишені є ніж, що випадково поліз в кишеню та дістав його, що ніж випадково виявився відкритим, що він витягнув руку та легенько торкнувся ним до потерпілого в ділянку живота, що він лише зачепив потерпілого.
Такі показання обвинуваченого повністю спростовуються висновком судово-медичної експертизи відносно потерпілого № 12 від 12.02.2019 року, в частині характеру та розміру маючого місце пошкодження у потерпілого - проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням великого сальника, яке могло утворитися в результаті впливу якогось колото-різаного предмета.
Окрім того, суд відкидає доводи обвинуваченого про відсутність у нього умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, спричинення його з необережності, оскільки сукупність всіх обставин вчинення злочину таких як: спосіб нанесення тілесного ушкодження, знаряддя злочину, характер і локалізація поранення, поведінка обвинуваченого і потерпілого, що передувала події, вказує на те, що обвинувачений діяв з прямим умислом, маючи на меті нанести тяжке тілесне ушкодження потерпілому Возному.
Такі показання обвинуваченого ОСОБА_7 суд розглядає, як спосіб його захисту, надані з метою зменшити ступінь своєї відповідальності за вчинений злочин.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 за ст. 121 ч. 1 КК України в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.
До пом`якшувальних відповідальність ОСОБА_7 обставин суд відносить часткове визнання ним вини. Обтяжчуючих обставин вини обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи, що завдання тілесних ушкоджень потерпілому за критерієм тяжких виступає, як основна ознака інкримінуємого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне виключити з пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення як обтяжчуючу обставину - тяжкі наслідки, завдані злочином.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, скоєння обвинуваченим тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, умисної форми вини обвинуваченого; з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого - який раніше судимий неодноразово, судимості за попередні злочини не зняті та не погашені у встановленому Законом порядку, при цьому, обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, в період часу з 1987 по 2013 рік перебував на обліку у лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість; враховуючи, що у судовому засіданні обвинувачений хоча і частково визнав свою провину у скоєному, однак намагався зменшити ступінь своєї відповідальності за вчинений злочин, висуваючи версії щодо протиправної поведінки самого потерпілого, які в ході розгляду справи свого підтвердження не знайшли; а також враховуючи думку потерпілого, який наполягав виключно на суворій мірі покарання обвинуваченому, бо той не вибачився та не прийняв жодного заходу задля відшкодування шкоди; на підставі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, для досягнення цілей покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки при призначенні реальної міри покарання і тільки в місцях позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, у вигляді позбавлення волі, вважаючи саме таке покарання необхідним і достатнім для досягнення мети покарання.
Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69, 75 КК України.
По справі потерпілим ОСОБА_5 заявлено позов, у якому потерпілий просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди, яка є витратами на лікування - 1 908,24 грн. та на відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн., яку потерпілий обгрунтував завданням обвинуваченим йому моральних страждань внаслідок скоєння відносно нього злочину, а також через негативні зміни в його житті; фізичній болі внаслідок ушкодження здоров`я, тривалому лікуванні, проведенні оперативного втручання, незручностях, викликаних заподіянням пошкоджень, емоційному навантаженні, емоційних і психологічних переживаннях, в змінах звичайного пристрою побуту і життєвого укладу.
Розмір заподіяної матеріальної шкоди, який складається з витрат потерпілого на лікування у сумі 1 908,24 грн., обвинувачений ОСОБА_7 не оспорював, заподіяну моральну шкоду визнав частково, у сумі 25 000 грн.
Заявлений потерпілим цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступного:
моральна шкода, завдана потерпілому ОСОБА_5 , полягає в перенесених потерпілим стражданнях, у тому числі фізичних, внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень, в подальшому за цим стаціонарному лікуванні та проведенні оперативного втручання і пов`язаних з ним фізичних незручностях, дискомфорті, необхідності пристосування до негативних умов існування - протягом місяця потерпілий лежав у лікарні, пів року після виписки не міг працювати, до цих пір останній випробує біль, коли погіршується погода. Дані обставини підтверджені висновком судово-медичної експертизи, показаннями потерпілого ОСОБА_5 з цього приводу, підстав невірити якому у суду немає.
Враховуючи, що обвинувачений є особою, злочинними діями якої потерпілому заподіяно матеріальну та моральну шкоду, завдана шкода у відповідності до ст.1166, 1167, ЦК України підлягає відшкодуванню обвинуваченим.
Вартість судової експертизи у у сумі 715 грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до статті 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.
У строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_7 час його перебування в ізоляторі тимчасового утримання, як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, за період з 01.01.2019 по 03.01.2019 року включно.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди - 1 908,24 грн., на відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 715 грн.
Речові докази по справі, які перебувають на зберіганні в Корабельному ВП ГУНП в Миколаївській області: речі потерпілого ОСОБА_5 - спортивна чоловіча кофта та футболка- повернути потерпілому ОСОБА_5 , зразки крові потерпілого та обвинуваченого, ніж - знищити; носильні речі обвинуваченого ОСОБА_7 , передані під розписку обвинуваченому, залишити останньому.
Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1