У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2020 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання тимчасово виконуючого обов`язки Державного секретаря Міністерства закордонних справ України ОСОБА_2 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000190 від 30 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України
в с т а н о в и л а :
29 липня 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання т.в.о. Державного секретаря МЗС України ОСОБА_2 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0000190 від 30 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючу слідчу суддю ОСОБА_1 та передано провадження 29 липня 2020 року.

Як вбачається з клопотання воно обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року (справа 761/35819/18) накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 з позбавленням права на відчуження та розпорядження зазначеною квартирою.

На думку володільця майна, на даний час відпала потреба у подальшому арешті майна, оскільки відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2020 року скасовано рішення про державну реєстрація прав та їх обтяження на квартиру АДРЕСА_1 та визнано недійсним договір іпотеки з одночасною позикою грошових коштів №46 від 05 лютого 2018 року, а тому для належної реєстрації даного майна існує потреба у скасуванні арешту накладеного на дану квартиру.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідча суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В главі 17 КПК України відсутня пряма норма, яка б визначала підсудність розгляду клопотань про скасування арешту.

Як зазначається у клопотанні постановою Київської місцевої прокуратури №10 про визначення підслідності від 06 грудня 2019 року визначено підслідність кримінального провадження №0000190 від 30 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за Дніпровським УП ГУНП у м. Києві, у зв`язку із чим клопотання про скасування арешту подано до слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5, за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Підсудність - це сукупність юридичних властивостей кримінального провадження, на підставі яких кримінальний процесуальний закон визначає, в якому саме суді і в якому складі суддів має розглядатися і вирішуватися по суті справа. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя у кримінальному провадженні. Правила про підсудність випливають із основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у гл. 2 КПК, а також засад організації судової влади, окреслених розд. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Вони безпосередньо ґрунтуються на принципах побудови системи судів загальної юрисдикції, встановлених ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та тягне за собою скасування судового рішення.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, арешт на квартиру із забороною відчуження та розпорядження даною квартирою накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року (справа 761/35819/18).

Враховуючи те, що арешт на квартиру накладений слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва, а тому, слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва позбавлений повноважень для розгляду клопотання про скасування арешту майна, у зв`язку із чим клопотання про скасування арешту майна із усіма доданими до нього матеріалами необхідно повернути т.в.о. Державного секретаря МЗС України ОСОБА_2 , що не позбавляє його можливості повторного звернення до суду в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. 32, 132, 170, 174, 309, 369, 371-372, 376, 395 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :
клопотання тимчасово виконуючого обов`язки Державного секретаря Міністерства закордонних справ України ОСОБА_2 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000190 від 30 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України- повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення клопотання надіслати особі, яка її подали, разом із клопотанням та усіма доданими до нього документами.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала слідчої судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчої судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідча суддя ОСОБА_1