У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000923, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2020 року, що є наступним робочим днем після вилучення майна, прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні №0000923, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна.

В рамках даного клопотання просить накласти арешт на транспортний засіб марки «Citroen» моделі «Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, що на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу належить гр. ОСОБА_4 , знаходиться в користуванні гр. ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , висновок №242469 виданий Центром безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України, із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

В обґрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що вилучені 18.12.2020 року в ході проведення огляду місця події транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію та висновок відповідно до положень ст. 98 КПК України є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та у відповідності до положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на них може бути накладено арешт з метою їх збереження та подальшого проведення експертних досліджень для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 на розгляд клопотання не з`явився, надав рапорт, в якому клопотання підтримав та просив провести розгляд клопотання за його відсутності, контакти власника майна ОСОБА_4 йому невідомі.

Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, згідно яких він одноразово 18.12.2020 року керував автомобілем марки «Citroen» моделі «Jumper», але власником цього майна є ОСОБА_6 , який без оформлення документів придбав автомобіль у іншої невстановленої особи, якій авто було продано власником згідно технічного паспорту ОСОБА_4 також без оформлення документів.

Володілець майна ОСОБА_6 був повідомлений про розгляд клопотання, в судове засідання не з`явився.

Контакти неволодіючого власника ОСОБА_4 не встановлено.

На підставі ч.1 ст.172 КПК України неприбуття вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів відповідно до ст.107 КПК України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею з доданого витягу ЄРДР №0000923 встановлено, що підрозділом дізнання Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000923, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України - знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР відповідно наданого витягу зазначено те, що до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпратській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 18.12.2020 року о 16 год. 54 хв. за адресою м. Ужгород, вул. Українська, 92 працівник поліції повідомив про те, що було зупинено автомобіль марки «Citroen» моделі «Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення вимог ПДР та під час перевірки документів та т/з було виявлено імовірну підробку VIN коду кузова та реєстраційних документів.

В ході огляду місця події 18.12.2020 року, проведеного дізнавачем Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтинантом поліції ОСОБА_7 в присутності понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 оглянуто та вилучено:

- транспортний засіб марки «Citroen» моделі «Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ;

- висновок №242469 виданий центром безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України.

19 грудня 2020 року вказаний вище автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та висновок №242469, виданий центром безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні /постанова про визнання речовими доказами від 19.12.2020, а.с.12/.

Неволодіючим власником транспортного засобу марки «Citroen» моделі «Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 / копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , а.с. 24/.

Володільцем майна є ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом марки «Citroen» моделі «Jumper» 18.12.2020 року, що підтверджується його особистими поясненнями, наявними в матеріалах клопотання /а.с.13/, а також ОСОБА_6 .

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Внесене прокурором в межах кримінального провадження №0000923 клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.

Метою поданого клопотання про арешт майна слідчий визначив збереження речових доказів у відповідності до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зазначене майно та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

З метою збереження речових доказів виникла необхідність накладення арешту на вказаний транспортний засіб. Незастосування арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В свою чергу відповідно до частини третьої статті 170 КПК, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

А частиною десятою статті 170 КПК передбачено, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя знаходить, що з метою запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження в даних правовідносинах у відповідності до вимог КПК необхідне вжиття заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування, автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнано речовим доказом; мета такого заходу відповідає інтересам суспільства; в даних правовідносинах власник майна не буде нести надмірний тягар, оскільки він не позбавляється права власності і до нього застосовані лише тимчасові обмеження у зв`язку із проведенням досудового розслідування при вчиненні кримінального правопорушення (злочину).

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання в частині арешту автомобіля марки «Citroen» моделі «Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, власником якого є ОСОБА_4 , володільцем ОСОБА_5 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу підлягає до задоволення із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

Що стосується клопотання в частині накладення арешту на висновок №242469, виданий центром безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України, то в цій частини у задоволення клопотання слід відмовити, що оскільки в тексті клопотання прокурора не описано мету арешту вказаного висновку, відсутнє відповідне обґрунтування необхідності арешту цього майна, копія самого висновку № 242469 в матеріалах клопотання відсутня, що позбавляє слідчого суддю можливості дослідити зміст цього висновку.

Крім того, слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для накладення на нього арешту, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000923, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Citroen» моделі «Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, що на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу належить гр. ОСОБА_4 , знаходиться у володінні гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Citroen» моделі «Jumper» серії НОМЕР_2 , із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, які зобов`язані письмово проінформувати заінтересованих осіб.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1