ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7280/20 Номер провадження 11-сс/814/780/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ухвала сл.судді.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі: прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
та поручителі: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження у кримінальному провадженні № 0000365 від 07.07.2020 року за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, українця, уродженця м. Лубни Полтавської області, з середньою освітою, працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Приймаючи таке рішення слідчий суддя взяв до уваги дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, наявність другої групи інвалідності, як інвалід війни, характеристику, наявність повідомлення про підозру, інші обставини справи, та з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, слідчий суддя дійшов до висновку про неможливість застосувати більш м`який запобіжний захід.

Адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ставлять питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, оскільки 10.08.2020 року слідчий суддя постановляючи оскаржувану ухвалу, проголосила лише вступну та резолютивну частину ухвали та визначивши час проголошення повного тексту ухвали 14.08.2020 року. Апеляційні скарги подані адвокатами 17.08.2020 року.

На вказану ухвалу слідчого судді, адвокатом ОСОБА_9 подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки та передати його на поруки ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 .

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що на користь звільнення підозрюваного з під варти свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання,роботи, установлений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилятися від правосуддя. Вказує, що суддею не перевірена законність підстав затримання ОСОБА_7 , матеріали справи не містять жодних документів за якими можливо ідентифікувати особу потерпілого.

В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду клопотання слідчого до суду не представлено жодних доказів на підтвердження підстав затримання підозрюваного. Вказує , що у матеріалах кримінального провадження присутня не завірена належним чином ксерокопія протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07.07.2020 року за підписом особи, яку неможливо ідентифікувати.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в липні 2020 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_14 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Лубни Полтавської області, висловили незаконну вимогу потерпілому ОСОБА_15 про передачу їм грошових коштів у розмірі 1000 доларів США.

При цьому, в разі не передачі обумовленої суми грошових коштів, ОСОБА_14 за попередньою змовою з ОСОБА_7 погрожували потерпілому ОСОБА_15 фізичним насильством.

07.08.2020 об 20 год. 25 хв. ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення за попередньою змовою з ОСОБА_16 одержав від потерпілого ОСОБА_15 поблизу зупинки громадського транспорту «Вишневецьких», що розташована навпроти житлового будинку по вул. Першотравневій, 12 у м. Лубни Полтавської області обумовлену суму грошових коштів у розмірі 1000 доларів США, чим довів спільний із ОСОБА_14 злочинний умисел до кінця.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його адвокатів на підтримання апеляційних скарг, промову прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою зазначених вимог закону у повній мірі не дотримався.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 на даному етапі досудового розслідування підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 , який розповів про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_15 , який повідомив про обставини передачі ним грошових коштів у сумі 1000 доларів США підозрюваному ОСОБА_14 , протоколом огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр від 07.08.2020; протоколом огляду місця події від 07.08.2020, у ході якого вилучено грошові кошти у сумі 1000 доларів США із відповідними серіями та номерними позначеннями; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні апеляційного суду сторона обвинувачення наголошувала на існуванні ризиків, передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

В обґрунтування такої позиції прокурори посилались на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку доведеності його вини.

Апеляційний суд вважає такі доводи прокурора необґрунтованими, оскільки доведеним є лише ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор, на думку колегії суддів, не зміг довести наявність інших ризиків зазначених в клопотанні.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, особу підозрюваного, який є учасником бойових дій, в ході яких отримав тяжку черепно-мозкову травму, одружений, має на утриманні троє дітей, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи.

Враховуючи викладені обставини апеляційний суд вважає, що ризики, на існуванні яких наполягав прокурор, є мінімальними.

Щодо тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у випадку доведеності його вини за ч.2 ст.189 КК України апеляційний суд зазначає, що сама по собі тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, він постійно проживає в м. Лубни, позитивно характеризується, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Крім того, апеляційний суд враховує стан здоров`я підозрюваного, який має черепно-мозкову травму в наслідок поранення в зоні АТО, внаслідок якої став інвалідом 2 групи.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Слідчий суддя вказаним обставинам належної оцінки не дав та безпідставно застосував до ОСОБА_7 9 найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою, при цьому не зазначив чому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Статтею 410 КПК України встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Зазначена неповнота судового розгляду перешкодила слідчому судді ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що у відповідності до положень статей 407, 409, 410 є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Згідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 надійшли заяви про взяття підозрюваного ОСОБА_7 на особисті поруки.

Згідно з ч.1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Апеляційний суд вважає, що всі особи, які подали заяви про взяття ОСОБА_7 під особисту поруку беззаперечно заслуговують на довіру.

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе передати підозрюваного ОСОБА_7 під особисті поруки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які на переконання апеляційного суду заслуговують на особливу довіру.

Апеляційний суд переконаний, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистої поруки буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та дасть змогу контролювати місце перебування підозрюваного під час здійснення досудового розслідування.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистої поруки з покладенням на поручителів обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2020 року, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області задовольнити частково.

Обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

ОСОБА_7 передати на поруки ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 .

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого,прокурора, слідчого судді, суду, а також покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1,2,3,4,8 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме прибувати до слідчого із встановленою слідчим періодичністю, не відлучатись з м. Лубни Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи, утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_15 , свідками по справі та підозрюваним ОСОБА_14 , здати слідчогму на зберігання паспорт/ паспорти/ для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зобовязати ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього судом обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України та зобов`язати їх за необхідністю доставити ОСОБА_7 до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

У разі невиконання поручителями взятих на себе зобов`язань на них буде накладене грошове стягнення у розмірі від 10 до 20 розмірів прожиткових мінімімів для працездатних осіб.

Роз`яснити поручителям їх право відмовитись від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою їх відповідальність.

В такому разі поручитель забезпечує явку підозрюваного ОСОБА_7 до органу досудового розслідування чи суду для вирішення питання про заміну ОСОБА_7 запобіжного заходу на інший.

Контроль за виконанням зобовязань про особисту поруку покласти на слідчого.

Строк дії даної ухвали визначити на строк досудового розслідування. ОСОБА_7 звільнити з під варти в залі суду негайно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_18 ОСОБА_4 .