ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/180/21 Справа № 178/43/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року про відмову у арешті майна, у кримінальному провадженні № 0000009, за ст. 356 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання про арешт автомобіля марки «КАМАЗ- 5320» - загальний вантажний бортовий, сірого кольору, д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 ; причіпу марки ГКВ 8350, кольору хакі, д/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 ; завантажувач на базі трактора JOHNDEERE 61108, д/н НОМЕР_3 ; зерно пшениці вагою 15 820 кг та зерно ячменю вагою 14 820 кг.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор не довів правових підстав для накладення арешту, оскільки власник вилученого зерна надав підтвердження щодо належності йому цього майна, тому не доведено одну з ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, а саме заподіяння значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. При цьому, слідчий суддя вказав, що до клопотання не додано доказів належності зерна саме СПТУ №71 який є власником складського приміщення, а інше майно, на яке необхідно накласти арешт, використовувалось саме для завантаження і перевезення вказаного зерна і його використання само по собі не свідчить про наявність в цьому складу кримінального правопорушення. У зв`язку з чим, слідчий суддя вказав, що між власником зерна ОСОБА_8 та СПТУ № 71, який є власником складського приміщення де це зерно зберігалось, існують цивільні правові відносини щодо збереження зазначеного зерна, на які розповсюджується дія цивільного судочинства.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про арешт майна, вважаючи незаконною ухвалу слідчого судді, з тих підстав, що не було взято до уваги встановлені досудовим розслідуванням обставини про те, що сторонні особи без будь-якого дозволу здійснювали навантаження зерна з подальшим його вивезення, де під час огляду місця події було виявлено автомобіль, причіп, завантажувач, а також зерно пшениці вагою 15 820 кг та зерно ячменю вагою 14 820 кг. При цьому, прокурор вказує, що допитаний в.о. директор ПТУ №71 ОСОБА_10 пояснив, що дозволу на вивіз зерна не давав, а документи, що зерно належить ОСОБА_11 відсутні. Прокурор вказує, що єдиним фактом, який може підтвердити належність зерна ОСОБА_11 є заява на ім`я колишнього керівника ПТУ, в якого йшлася мова про збереження 20 тон зерна, але при огляді було виявлено 36 тон зерна. Окрім цього, прокурор вказує, що слідчий суддя не зазначив, яке майно необхідно повернути.
Відповідно до ст. 405 КПК України, прокурор повідомлений належним чином про перегляд апеляційної скарги, до суду не з`явився, клопотань про перенесення перегляду до його початку апеляційним судом не отримано, що не перешкоджає перегляду.
Адвокат ОСОБА_6 в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення адвоката, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого та наданні до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Як видно з матеріалів клопотання, що підрозділом дізнання Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000009, яке внесено до ЄРДР 16 січня 2021 року, за ознаками ст. 356 КК України.(а.с.4)
Того ж дня, постановою начальника ВП визнано речовим доказом автомобіль марки КАМАЗ, причіп марки ГКВ 8350, завантажувач на базі трактора JOHNDEERE та зерно пшениці вагою 15 820 кг і зерно ячменю вагою 14 820 кг.(а.с.21) 18 січня 2021 року було подано клопотання про арешт майна.(а.с.1-3)
Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна відмовив у його задоволенні, з чим погоджується апеляційний суд з наступних підстав.
Так, статтею 356 КК України, передбачено відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Однією з необхідних ознак кримінального правопорушення є заподіяння значної шкоди інтересам громадян, держави чи громадським інтересам або інтересам власника. Разом з цим, як правильно встановив слідчий суддя, що ОСОБА_11 надав підтверджуючі документи щодо належності йому зерна, в той час коли матеріалами клопотання не підтверджено, що зерно, яке перебувало в складському приміщенні на зберіганні Божедарівського ПТУ №71 належить останньому.
Крім того, слідчим суддею було зазначено, що в даному випадку між власником зерна ( ОСОБА_11 ) та СПТУ №71, який є власником складського приміщення, де зерно зберігалося, наявні цивільно-правові відносини, що ставлять під сумнів накладення арешту в порядку КПК України.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про арешт автомобіля марки «КАМАЗ- 5320» - загальний вантажний бортовий, сірого кольору, д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 ; причіпу марки ГКВ 8350, кольору хакі, д/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 ; завантажувач на базі трактора JOHNDEERE 61108, д/н НОМЕР_3 ; зерно пшениці вагою 15 820 кг та зерно ячменю вагою 14 820 кг. - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4