Дата документу 15.09.2020
Справа № 334/9651/18
Провадження № 1-кп/334/276/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, працюючого в ПАТ «Запоріжсталь», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11.10.2018, приблизно о 09 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Професора Толока у напрямку від вул. Товариська до вул. Бородинська в м. Запоріжжі. На перехресті вул. Професора Толока - вул. Бородинська, ОСОБА_4 виконував маневр лівого повороту, після чого продовжував рух по проїзній частині вул. Бородинська у напрямку Великого Лугу.

В цей же час, пішохід ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №50, здійснювала перетин проїзної частини вул. Бородинська, рухаючись, зліва - направо за ходом руху водія.

Перед виконанням маневру повороту ліворуч, водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну здатність виявити пішохода ОСОБА_6 , яка вже перебувала на проїзній частині вул. Бородинська та здійснювала її перетин, діючи в порушення вимог п. 16.2 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: 16.2. «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку», не переконався в безпеці свого маневру, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , в результаті чого допустив наїзд на останню передньою лівою частиною кузова керованого ним автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1402 М від 20.12.2018, пішоходу ОСОБА_6 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом голівки лівої малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, садно в області лівого колінного суглоба, в сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довготривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, непрямі ознаки перелому комірок сонцеподібного виростка правої скроневої кістки, невеликими розмірами (9x2мм), без ознак пошкодження речовини головного мозку (відсутні зони забою та зони набряку в місці змін зі сторони зазначеної структури), синці в області обох очей, набряк м`яких тканин лобної ділянки справа та правого ока, забої та садна в області голови (більш точна локалізація не вказана), в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Синці в області обох гомілок (більш точна локалізація не вказана), садно в області правого колінного суглоба, кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 9-760 від 15.11.2018 в даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , не відповідали вимогам п.16.2 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 , шляхом виконання вимог п.16.2 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив суду про обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася внаслідок того, що він через необережність не виконав вимоги п.16.2 Правил дорожнього руху України, коли на перехресті вул. Професора Толока - вул. Бородинська в м. Запоріжжі здійснював поворот ліворуч. Щиро кається у скоєному, проситьне карати його суворо, не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки в такому разі він не матиме можливості утримувати господарство, добиратися до місця роботи в м. Запоріжжі. Цивільний позов визнав частково, вважаючи, що на відшкодування моральної шкоди потерпілій слід стягнути 5000,00 грн.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила про обставини кримінального провадження, які відповідають встановленим, про спричинення матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на її лікування, та моральної шкоди. Повідомила, що обвинувачений з часу ДТП сплатив їй лише 2000,00 грн., просила цивільний позов задовольнити у повному обсязі.

Крім пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_6 , вина ОСОБА_4 підтверджується:

висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод №9-760 від 15.11.2018, в даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , не відповідали вимогам п.16.2 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 , шляхом виконання вимог п.16.2 Правил дорожнього руху України.

висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_9 №1402М від 20.12.2018, згідно якого потерпілій були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом голівки лівої малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, садно в області лівого колінного суглоба, в сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довготривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, непрямі ознаки перелому комірок сонцеподібного виростка правої скроневої кістки, невеликими розмірами (9x2мм), без ознак пошкодження речовини головного мозку (відсутні зони забою та зони набряку в місці змін зі сторони зазначеної структури), синці в області обох очей, набряк м`яких тканин лобної ділянки справа та правого ока, забої та садна в області голови (більш точна локалізація не вказана), в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Синці в області обох гомілок (більш точна локалізація не вказана), садно в області правого колінного суглоба, кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України, суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин даного кримінального провадження, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , і які ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, і роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого злочинуповністю доведена. Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості злочину, передбаченого ч.1ст.286 КК України, особу обвинуваченого, якиймає постійне місце проживання, працює, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК Україниє щире каяття. Обставин, що обтяжують покараннязгідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що обвинувачений проживає в с. Володимирівське Запорізького району, працює в м. Запоріжжі на ПАТ «Запоріжсталь», має на утриманні сім`ю, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання у виді обмеження волі, передбачене санкцією ч.1 ст. 286 КК України, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням особи винного, його ставлення до скоєного злочину і пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки, на думку суду відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Потерпіла ОСОБА_6 пред`явила цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди у розмірі 199646,20 грн., та до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на лікування, у сумі 7075,90 грн., та моральної шкоди у сумі 353,80 грн. Також позивачка просить стягнути з відповідачів пропорційно судові витрати.

ОСОБА_4 цивільний позов визнав частково, просив стягнути з нього на користь потерпілої моральну шкоду у сумі 5000,00 грн.

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» заперечень на позов не надало, в судове засідання представник за викликом суду не з`явився. Суд відповідно до ст. 326 КПК України ухвалив провести розгляд за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Встановлено, що на момент заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ від 17.12.2017 №АМ2659758.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 23.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригодиє, в тому числі,шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно п. 24.1. ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 26-1 цього Закону, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відтак, вказана страхова компанія як страховик завдавача шкоди, несе відповідальність за шкоду, заподіяну ОСОБА_4 в межах суми страхового відшкодування, у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Дослідженими судом медичними документами з історії хвороби потерпілої, копіями чеків підтверджуються витрати потерпілої на лікування хвороб, які пов`язані із наслідками дорожньо-транспортної пригоди у загальній сумі 7075,90 грн.

Також суд вважає доведеним спричинення потерпілій моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд, враховуючи характер вчиненого діяння, а також те, що потерпіла перенесла моральні страждання, пов`язані з фізичним болем, потребувала лікування та реабілітації, у зв`язку з чим певним чином порушився уклад її життя, вона не могла достатньо уваги уділяти своїй родині, суд дійшов висновку, що позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача ОСОБА_4 на користь останньої 30000,00 грн., що відповідає засадам розумності та справедливості.

В іншій частині моральна шкода підлягає стягненню з ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент заподіяння шкоди), у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 353,80 грн.

Вимоги позову про стягнення судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано належних доказів щодо розміру та обґрунтованості таких витрат (акту виконаних робіт).

Питання про речові докази підлягає вирішенню згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

В порядку ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 35000 грн.,

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 7075,90 грн., на відшкодування моральної шкоди 353,80 грн., а всього 7429,70 грн. (сім тисяч чотириста двадцять дев`ять грн. 70 коп.).

Речові докази: автомобіль «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 ,залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1