ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2490/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2564/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2020 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2008 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 296, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирок набрав законної сили 04 червня 2009 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова 04 вересня 2018 року ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання 2 роки 3 місяці позбавлення волі на обмеження волі строком на невідбуту частину покарання. Зараховано засудженому в строк покарання час перебування під вартою з дня винесення рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, тобто, з 04 вересня 2018 року та час слідування під вартою до виправного центру на підставі ст. 58 КВК України за правилами ст. 72 КК України.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 - 04 березня 2008 року, кінець строку 04 листопада 2020 року.

30 квітня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2020 року відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2008 року.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, щоматеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Не погодившись з рішенням районного суду захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2020 року, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити начальника ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» та звільнити умовно-дострокове ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2008 року.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу захисник вказує на те, що ОСОБА_7 відбуває покарання з 2008 року; з січня 2011 року її підзахисний постійно заохочувався; за період відбуття покарання виконавчі документи до установи виконання покарань не надходили; з перших днів перебування у виправному центрі за власною ініціативою виявив бажання працювати; характеризується позитивно; випадків порушення дисципліни в установі не допускав, дотримується правил поведінки та розпорядку дня; за характером врівноважений, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику, виконує покладені на нього обов`язки. Зазначені обставини, на думку апелянта, повністю свідчать про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому до нього належить застосувати положення ст.81 КК України.

Заслухавши доповідь судді; доводи захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту; думку прокурора, який не заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти я комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних вбачається наступне.
Засуджений ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі перебуває з 04 травня 2008 року. За час тримання в ДУ «Харківська установа покарань № 27» режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, характеризувався посередньо.

З 13 серпня 2009 року засуджений відбував покарання в ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)», де порушував режим тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 9 разів, останньому стягненню підданий 27 листопада 2014 року, стягнення погашені у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався 11 разів адміністрацією установи. Був працевлаштований на виробництві чоботарем.

До Державної установи «Хролівський випраний центр (№140)» засуджений ОСОБА_7 був переведений 04 жовтня 2018 року відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 вересня 2018 року.
Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_7 , наданої начальником відділення СПС молодшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_10 , погодженої в.о. начальника сектору соціально-виховної та психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_11 , від 22 квітня 2020 року, засуджений ОСОБА_7 з 04 жовтня 2018 року відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 вересня 2018 року як такий, що став на шлях виправлення. За власною ініціативою з перших днів перебування у виправному центрі виявив бажання працювати, працевлаштований згідно ст. 60 КВК України на контрагентському об`єкті ТОВ «Руяна», до виконання поставлених завдань ставиться добре, поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.
За час відбування покарання в установі засуджений ОСОБА_7 випадків порушення вимог режиму відбування покарання не допускав, свідомо дотримується правил поведінки та розпорядку дня установи, до дисциплінарної відповідальності не притягався, заохочувався сім разів, характеризується позитивно.
У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст.66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», подає позитивний приклад іншим засудженим. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре, в роботі проявляє розумну ініціативу. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, роботи із самообслуговування виконує, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає.
За характером засуджений ОСОБА_7 врівноважений, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень. В скоєному злочині розкаюється. На профілактичному обліку засуджений ОСОБА_7 не перебуває, а тому адміністрація виправного центру зробила висновок, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі статті 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.
Колегія суддів також бере до уваги те, що ОСОБА_7 під час судового розгляду, за наслідками якого ухваленого обвинувальний вирок Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2008 року, фактично визнавав свою вину за пред`явленим обвинуваченням.
Окрім цього, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений за весь час не довів своє виправлення, оскільки ОСОБА_7 з 2009 року до 2014 року мав 9 стягнень, які погашенні в уставленому законом порядку; засуджений за весь час відбування покарання має 18 заохочень; з 04.10.2018 року, тобто з часу переведення до Державної установи «Хролівський випраний центр (№140)», і по теперішній час засуджений працевлаштований; за висновком характеристики засуджений за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; виконавчі листи за вироком Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2008 року до Державної установи «Хролівський випраний центр (№140)» не надходили.
Отже, аналізуючи в сукупності дані про поведінку ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання, а також враховуючи те, що станом на 07 вересня 2020 року невідбута частина строку покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2008 року, складає 1 місяць 28 днів, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами захисника про можливість застосування до засудженого положень ст.81 КК України, оскільки засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення.
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 81 КК України при ухваленні рішення.
Відповідно до ст.ст.409, 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність , що виявилось в незастосуванні судом закону , який підлягає застосуванню, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.
За таких обставин, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 407 КПК України , ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції про звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2008року на невідбутий строк покарання 1 місяць 28 днів.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2020 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання скасувати.

Подання начальника ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання задовольнити.

На підставі ст.81 КК України, ОСОБА_7 звільнити умовно-достроково від подальшого відбуття покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2008 року, на невідбуту частину 01 місяць 28 днів обмеження волі.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді