Провадження № 11-кп/4820/515/20
Справа № 675/2993/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому контрольне провадження по кримінальному провадженню №0000118 від 20 травня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Ізяславського районного суду від 18 червня 2020 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мислятин Ізяславського району Хмельницької області, житель АДРЕСА_1 , громадянина України, одружений, з середньою спеціальною освітою, не судимий,

та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 16 серпня 2020 року включно, без можливості внесення застави.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Ізяславського районного суду від 18 червня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання відмовити в повному обсязі.

Уважав, що вказана ухвала суперечить вимогам чинного законодавства, практиці ЄСПЛ та є безпідставною.

Зазначав, що єдиною підставою для продовження запобіжного заходу є те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, внаслідок якого загинула людина.

Водночас вказував, що чинний кримінальний процесуальний кодекс не містить такого ризику, а необґрунтоване розширення ризиків за бажанням сторони обвинувачення не допускається.

Більше того, місцевий суд, обґрунтовуючи необхідність продовження строку запобіжного заходу, безпідставно та протизаконно послався на практику ЄСПЛ як джерело права.

Зокрема, практика ЄСПЛ була нерелевантною до конкретної справи та витлумачена з порушенням контексту першоджерела.

Крім того, місцевим судом не наведено жодного конкретного мотиву та доказу, який би свідчив про те, що в разі необрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_8 буде ухилятися від слідства та суду або чинити тиск на свідків.

Також, на думку захисника, посилання на тяжкість злочину та його наслідки суперечить практиці Європейського суду з прав людини щодо недопустимості посилання на тяжкість злочину та на ймовірне покарання.

Щодо обвинувачення за ст.116 КК України, то зважаючи на максимальну санкцію цієї статті та фактичний час вже відбутий в слідчому ізоляторі, стає очевидним, що переховування від суду є абсолютно недоречним для ОСОБА_8 , бо фактично він вже відбув своє покарання навіть у максимальному розмірі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_6 , яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення; перевіривши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Установлено, що на розгляді в Ізяславському районному суді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України.
Ухвалою суду від 07 травня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 по 05 липня 2020 року включно. До спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин завершити не представлялося можливим, оскільки в даному провадженні ще не були досліджені всі письмові докази.
Прокурор ОСОБА_9 заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_8 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.
При цьому посилався на наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.
Як вбачається з матеріалів провадження, до ОСОБА_8 було застосовано та неодноразово продовжено йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою запобігти тому, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Із обвинувального акту у даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Воднораз наслідком інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення є смерть особи, що свідчить про наявність значного суспільного інтересу.
На думку суду першої інстанції, обставини вказані в клопотанні прокурора свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 .

Так, відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Крім того, при вирішенні клопотання місцевим судом враховано, що згідно пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення останній після вчинення інкримінованого йому злочину вживав заходів щодо приховування тіла потерпілого, тривалий час замовчував про обставини скоєння злочину, що розцінюється судом як перешкоджання кримінальному провадженню.

При цьому обґрунтовано взято до уваги, що у даному кримінальному провадженні судовий розгляд не завершений, не досліджені усі письмові докази, відтак, існує ризик переховування обвинуваченого від суду, що свідчить про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість ухвали місцевого суду, а вказані обставини, на які посилається сторона захисту не є визначальними і такими, що на думку колегії суддів, давали б можливість відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
На думку колегії суддів, немає підстав для зміни застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.
Більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів апеляційного суду, не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_10 .

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає тяжкості кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, а встановлені при обранні та продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики не відпали.
Так, у свою чергу, доводи сторони захисту про необґрунтованість клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку апеляційного суду, є непереконливими.

У відповідності з п.2 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, розмір застави судом обґрунтовано не визначався, з чим погоджується колегія суддів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали місцевого суду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2020 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4