Справа № 333/1056/20
Провадження № 1-кп/333/369/20
ВИРОК
Іменем України

18 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Оренбург (Російська Федерація), громадянина Російської Федерації (має посвідку на постійне проживання на території України безстроково), освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням його у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

13.10.2019 року, приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля буд. №32 по вулиці Тополіна у місті Запоріжжі, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, діючи зі злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , хоча повинен і міг їх передбачити, діючи більш обачливо, підійшов до останнього з лівого боку та знаходячись на відстані витягнутої руки від потерпілого наніс один удар рукою, зажатою в кулак, в область обличчя ліворуч, від якого ОСОБА_4 не втримався на ногах та впав на асфальтне покриття, вдарившись правою стороною тулуба. Зазначене призвело до отримання потерпілим тілесних ушкоджень у вигляді: закритого перелому акроміального відростка правої лопатки та садна у ділянці правого ліктя, які у сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більше як 21 день).

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_7 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, а саме: необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, він визнає у повному обсязі, проте цивільний позов, заявлений ОСОБА_4 , він визнає лише частково, а саме: матеріальну шкоду, тобто витрати на лікування потерпілого, моральну шкоду не визнає.
Дійсно, 13.10.2019 року, у вечірній період він відпочивав у парку у Комунарському районі у м. Запоріжжі, біля вул. Тополіна. Під час відпочинку він познайомився із жінкою на ім`я ОСОБА_8 , яка на вид була особою, що зловживає алкогольними напоями. Він пригощав її пивом та цигарками, та у подальшому направився додому, але ОСОБА_8 пішла за ним. Спускаючись по вул. Тополіна, він побачив, як з магазину вийшла ОСОБА_9 , з якою він на той час спільно проживав. Він останній зазначив про те, що ОСОБА_8 його переслідує і ОСОБА_10 відразу почала кричати на останню.
У ОСОБА_8 та ОСОБА_10 спочатку розпочався словесний конфлікт, а у подальшому і бійка. У цю сварку він вирішив не влазити. Жінки під час конфлікту відійшли на певну відстань вверх по вулиці. В один момент він побачив, як потерпілий ОСОБА_4 взяв за талії ОСОБА_8 та ОСОБА_10 та відводив їх з проїзної частини. До цього з ОСОБА_4 вони бачилися, так як поряд проживають, але жодних відносини не підтримували.
Він вирішив, що потерпілий залицяється до ОСОБА_10 , тому підбіг до ОСОБА_4 , прийняв руку останнього від талії ОСОБА_11 та кулаком правою руки вдарив потерпілого у ліву частину обличчя. Від цього удару потерпілий зробив ще два кроки та впав на правий бік на асфальтне покриття. Після того, як ОСОБА_4 піднявся, він на прохання останнього ще смикнув праву руку потерпілого, так як ОСОБА_4 вважав, що у нього вивих. У подальшому, він місце конфлікту покинув, де залишилися потерпілий та жінки.
Просить вибачення у потерпілого та вважає, що це все сталося лише через його ревнощі. В той вечір він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, так як випив перед цим 2 літри пива. Водночас, потерпілий також перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Крім показань обвинуваченого, на думку суду, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, повністю підтверджується такими доказами:

- даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 13.10.2019 року, згідно яких потерпілий просить органи поліції притягти до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 13.10.2019 року біля буд.№32 по вул. Тополіна у м. Запоріжжі нанесла йому один удар в обличчя;

- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0003526, відомості про яке внесені до ЄРДР 13.10.2019 року, згідно яких невідома особа нанесла ОСОБА_4 один удар в область щелепи ліворуч, який впав правим плечем на асфальтне покриття та отримав тілесні ушкодження, правова кваліфікація злочину ст.128 КК України;

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який суду пояснив, що 13.10.2019 року, приблизно о 21 год. 30 хв. він повертався додому з магазину та йшов по вул. Тополіна у м. Запоріжжі. Приблизно біля будинку №32 по вказаній вулиці він зустрів двох жінок ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які сварилися між собою. Під час сварки, одна одній намагалися нанести удари, тому він почав їх рознімати. Обидві жінки знаходилися у стані алкогольного сп`яніння, особливо ОСОБА_8 , яка себе неадекватно поводила. Він намагався відтіснити жінок одна від однієї та фактично постійно перебував між ним. ОСОБА_8 вибігла на проїзджу частину, а за нею і ОСОБА_10 , продовжуючи конфлікт. Він, з метою, щоб жінок не збила машина, виводив їх з проїжджої частини. В один момент він відчув удар в обличчя ліворуч, від якого впав на асфальтне покриття на правий бік. Коли підняв голову, то побачив, що перед ним стоїть ОСОБА_7 . Обвинуваченого він знає як чоловіка, який проживає у сусідньому будинку. Сумнів у тому, що саме ОСОБА_12 наніс йому удар, у нього не має, так як крім останнього на місці конфлікту були лише ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Після того, як піднявся на ноги, він не зміг підняти праву руку і у нього був зчесаний лікоть. Після цього, він пішов додому, але рука не піднімалася. Коли вийшов з квартири, то біля кіоску побачив ОСОБА_10 , яку і розпитав про анкетні дані обвинуваченого. До вказаного дня ні з ОСОБА_10 , ні з ОСОБА_8 він знайомий не був. В той вечір обвинувачений також перебував у стані алкогольного сп`яніння. До жінок він не залицявся, а лише розбороняв їх. До цього травм плеча у нього не було;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що 13.10.2019 року, приблизно у період з 19-00 по 21-00 годину, ОСОБА_7 перебував у парку, неподалік вулиці Тополіна у м. Запоріжжі. На той час вони з обвинуваченим проживали разом. На початку 22 годині вона зустріла ОСОБА_7 , який спускався по вул. Тополіна. Обвинувачений їй пояснив, що у парку зустрів свою знайому, яка його переслідує. Побачивши раніше незнайому їй ОСОБА_8 , яка йшла позаду ОСОБА_7 , вона з ревнощів почала сваритися з останньою та у них почалася бійка. Коли вони перебували на проїжджій частині, до них підійшов потерпілий, який намагався їх розборонити та, взявши їх руками на талії вивів з проїзної частини, щоб їх не збили автомобілі. Після цього, біля них з`явився обвинувачений і в один момент вона побачила, що ОСОБА_4 вже лежить на землі. Самого удару вона не бачила. ОСОБА_7 допоміг встати потерпілому, який повідомив, що у нього раніше було травмоване праве плече і знову він на нього впав. Потім, усі розійшлися. Вона пішла до кіоску пити пиво і через деякий час до неї підійшов ОСОБА_4 , який спитав анкетні дані ОСОБА_7 . У подальшому, під час спілкування з обвинуваченим, останній повідомив, що приревнував її, тому один раз і вдарив потерпілого. В той вечір вона дійсно знаходилася у стані алкогольного сп`яніння, так як випила 1,5 л. пива;

- даними висновку судово-медичного експерта ОСОБА_14 КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №854 від 11.11.2019 року, згідно яких:
1. Закритий перелом акроміального відростка правої лопатки; садно в ділянці правого ліктя у ОСОБА_4 у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день) та такі, що не були небезпечними для життя.
2. Дані тілесні ушкодження утворились не менш ніж від одного травматичного впливу тупого предмета.
3. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному оглянутим і в наданій медичній документації.
4. Взаєморозташування потерпілого і нападаючого в момент спричинення тілесних ушкоджень могло бути будь-яким при умові доступності відповідної ділянки тіла для їх нанесення.

- даними висновку судово-медичної експертної комісії КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №8/к від 09.01.2020 року, згідно яких:
1. У ОСОБА_4 виявлені: перелом акроміального відростка правої лопатки; садно в ділянці правого ліктя. Зазначені тілесні ушкодження утворилися за механізмом тупої травми, внаслідок дії тупого предмету, індивідуалізуючи ознаки якого в зазначених ушкодженнях не відобразились.
Згідно представленої копії протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 від 27.12.2019, останній зазначає, що малознайомий чоловік кулаком правої руки наніс йому один удар в ділянку верхньої щелепи ліворуч від удару потерпілий впав на асфальтове покриття, переважно на праву бічну поверхню тіла.
Таким чином, між даними про характер та локалізацію тілесних ушкоджень та обставинами їх нанесення, згідно слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 від 27.12.2019 тілесні ушкодження у потерплого могли утворитися за наступним механізмом:
- травматичний вплив верхньою кінцівкою (діяла як тупий предмет в ділянку обличчя ліворуч), проте у вказаній ділянці будь-яких тілесних ушкоджень, придатних для судово-медичної оцінки не виявлено;
- падіння потерпілого на горизонтальну поверхню (діє як тупий предмет) із травматичним контактом переважно правою половиною тіла. Зважаючи на збіг за характером травмуючого предмета (тупий твердий), локалізацією тілесних ушкоджень на правій стороні тіла (перелом акроміального відростка правої лопатки; садно в ділянці правого ліктя) та розташування їх фактично в одній анатомічній площині, комісія вважає за можливе утворення тілесних ушкоджень за даним механізмом.
Таким чином, можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 за механізмом, на які він вказує 27.12.2019 не виключається.

- даними висновку судово-медичної експертної комісії КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №108/к від 09.01.2020 року, згідно яких:
1. Виявлені тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_4 з груповими характеристиками відповідають механічній травмі (дія тупого предмета, предметів) локалізуються в ділянці правої верхньої кінцівки, тому, враховуючи, збіг за груповими характеристиками та локалізацією не виключається можливість їх утворення при умовах та обставинах наданих в протоколі проведення слідчого експерименту від 11.02.2020 року за участю ОСОБА_7 .
2. Травматичний вплив в ділянку обличчя ліворуч, на який зазначає ОСОБА_15 не було відображено у вигляді будь-яких виявлених тілесних ушкоджень (згідно «Висновку експерта» №854 від 18.10.2019);

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту від 27.12.2019 року за його участю. На місці події останній пояснив та показав розташування його та обвинуваченого перед ударом, локалізацію удару, нанесеного ОСОБА_7 а також механізм його падіння на асфальтне покриття;

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту від 11.02.2020 року за його участю. На місці події останній пояснив та показав розташування його та потерпілого перед ударом, локалізацію його удару ОСОБА_4 , а також механізм падіння останнього на асфальтне покриття.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).
В даному випадку, на думку суду, досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

В ході судового розгляду суд також дослідив документи, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
В обвинувальному акті зазначено, що слідчим виявлено обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Водночас, твердження обвинуваченого про його каяття, на думку суду, не відповідає дійсності. Під час свого допиту ОСОБА_7 дійсно попрохав вибачення у потерпілого, але щире каяття характерне тим, що воно засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через її щирий осуд, визнання вини і готовність підлягати кримінальній відповідальності. Хоча обвинувачений фактично і визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, водночас намагався суду довести, що потерпілий також знаходився у стані алкогольного сп`яніння і саме через це впав після нанесеного ним удару. Також, під час судового розгляду не було встановлено, що обвинувачений своїми діями активно сприяв розкриттю злочину.
Отже, судом обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_7 , не встановлено.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є нетяжким, суспільну небезпечність та характер скоєного злочину (із застосуванням фізичного насильства), особу обвинуваченого: раніше не судимий, має постійне місце мешкання та реєстрації, не одружений, працює, але неофіційно, його вік та здоров`я (на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває), відсутність осіб на утриманні.

Санкцією ст.128 КК України передбачено декілька видів альтернативних покарань.
Враховуючи дані про особистість обвинуваченого ОСОБА_7 , факт не надання суду даних про його офіційне працевлаштування (відповідно до копії трудової книжки 21.10.2019 року ОСОБА_7 був звільнений з ТОВ «Онур Конструкціон Інтернейшен»), відношення останнього до скоєного, обставини кримінального провадження, думку потерпілого щодо призначення покарання, який не заперечував щодо призначення громадських робіт, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді громадських робіт, але у максимальному розмірі.
При цьому, суд також враховує дані досудової доповіді відносно ОСОБА_7 , згідно якої виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про майнову шкоду у розмірі 2 317 грн. 70 коп. та моральну шкоду на суму 35 000 грн.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленим КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Майнова шкода підтверджується матеріалами, доданими потерпілим до цивільного позову, а саме: довідками з лікарні, консультативним висновком Запорізької обласної клінічної лікарні, призначеннями лікарями певного лікування та квитанціями щодо купівлі лікарських препаратів відповідно до призначень лікарів. Тому, враховуючи вказані докази, а також визнання обвинуваченим майнової шкоди у повному обсязі, суд вважає за необхідне на користь ОСОБА_4 стягнути зі ОСОБА_7 суму у розмірі 2 317 грн. 70 коп.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України, на думку суду, повністю доведена.

Обґрунтовуючи свій цивільний позов, потерпілий ОСОБА_4 вказав, що своїми діями обвинувачений спричинив йому певні моральні страждання, тому що він не міг взагалі певний час керувати автомобілем, так як не піднімалася права рука. Крім того, він є фізичною особою підприємцем і здійснював торгівлю на ринку, під час якої щоденно необхідно виносити та заносити назад коробки, приймати важкий товар. Після отриманою травми певний період взагалі не міг здійснювати торгівлю. На цей час плече постійно ниє, і необхідна операція, яка коштує, приблизно 27 000 грн.
Суд вважає, що вказані обставини не викликають сумнівів. Оцінуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з характеру й обсягу страждань, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , зміни нормального ритму життя (відсутність можливості певний час продовжувати трудову діяльність), необхідності певний період часу витрачати на лікування та відновлення здоров`я. Виходячи із засад виваженості та справедливості, відповідно до вимог ст.1167 Цивільного кодексу України, суд вважає позовні вимоги потерпілого щодо стягнення моральної шкоди необхідно задовольнити частково, а саме у сумі 27 000 грн.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України, на підставі якого призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_7 майнової шкоди у розмірі 2 317 (дві тисячі триста сімнадцять) грн. 70 коп. та моральної шкоди у розмірі 35 000 (тридцяти п`яти тисяч) грн. задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 2 317 (дві тисячі триста сімнадцять) грн. 70 коп. та моральну шкоду у розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч) грн.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1