Справа № 1715/2729/12
УХВАЛА

11 січня 2021 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне заяву ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з заявою про зняття арешту з належної йому на праві приватної власності 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , накладеного на підставі постанови старшого слідчого СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_5 від 09 лютого 2012 року про накладення арешту на майно.

Свою заяву обґрунтовує тим, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2012 року його було визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України 5 років позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України його було звільнено від покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю три роки.

Станом на день звернення ОСОБА_4 до суду з вказаною заявою вирок Рівненського міського суду Рівненської області прокурором та засудженим не оскаржено, а, відповідно, він набрав законної сили.

Однак, судом встановлено, що в порушення вимог п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України, при постановлені вироку не було вирішено питання щодо майна засудженого, на яке було накладено арешт.

Вказує, що наявність арешту, який порушує його право власності і є перешкодою для вільного розпорядження ним.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, проте подав клопотання про розгляд заяви про скасування арешту на майно без його участі. Просить заяву задовольнити з підстав, викладених у ній.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти задоволення даної заяви.

Дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку:

В судовому засіданні встановлено, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2012 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України 5 років позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено від виконання покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю три роки.

Під час проведення досудового слідства по вказані кримінальній справі старшим слідчим СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_5 постановою від 09.02.2012 року було накладено арешт на ј квартири АДРЕСА_1 (тепер Конотопської битви відповідно до рішення Рівненської міської ради № 107 від 28.01.2016 року) в м. Рівне до розгляду справи в суді та прийняття рішення.

Однак при винесенні вироку питання про скасування постанови про накладення арешту на належне ОСОБА_4 майно не вирішено.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.12.2006 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_4 , його батьком ОСОБА_6 , його мамою ОСОБА_7 та його сестрою ОСОБА_8 на праві приватної спільної часткової власності, по ј частки за кожним зі співвласників.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно з п. 9 Перехідних положень КПК України (2012 року), запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки, постанова слідчого про накладення арешту на майно, була винесена до дня набрання чинності КПК України 2012 року, за таких обставин, заяву про зняття арешту з майна розглядається в порядку, передбаченому КПК України в редакції 1960 року.

Згідно із п. 8 ст.324 КПК України (1960 року) при постановленні вироку суд має вирішити питання, що робити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст.ст.125 та 126 КПК України (1960 року) арешт на майно по кримінальній справі накладається з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст.409 КПК України (1960 року), питання про різного роду сумніви та протиріччя, які виникли при виконання вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 411 КПК України (1960 року), питання зв`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора. вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора. В судове засідання, як правило, викликається засуджений, а за його клопотанням і захисник. Якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, викликається також при необхідності цивільний позивач і цивільний відповідач. Неявка цих осіб не зупиняє розгляду справи.

Як встановлено в судовому засіданні застосування заходу забезпечення кримінальної справи, а саме накладення арешту на ј квартири АДРЕСА_1 є перешкодою для вільного розпорядження ним об`єктами його права власності, а тому заява про скасування арешту підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст 125, 126, 409, 411 КПК України (1960 року), п. 9 Перехідних положень КПК України (2012 року), суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_4 про скасування арешту на майно задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою старшого слідчого СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_5 від 09 лютого 2012 року у кримінальній справі № 1/1-12 на належну ОСОБА_4 на праві приватної власності 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

На постанову суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1