Справа № 645/1833/19
Провадження № 1-кп/645/242/20
В И Р О К
11 вересня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, фактично мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.09.2018 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до міри покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, за ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, на цей час відбуває покарання у державній установі «Хролівський виправний центр № 140», -
у вчинені кримінального правопорушення (проступок), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
08 березня 2019 року обвинувачений ОСОБА_5 , приблизно о 19:00 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, перебував спільно з потерпілою ОСОБА_6 та матір`ю ОСОБА_7 за місцем свого мешкання, у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час, у коридорі вищевказаної квартири, обвинувачений ОСОБА_5 побачив куртку потерпілої ОСОБА_6 , в кишені якої знаходився належний останній мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J1 Mini J105Н Dual Sim Gold (SM-J105HZDDSEK)» з imei l: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , в корпусі золотого кольору, яким ОСОБА_5 вирішив протиправно заволодіти. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок скоєння злочину, упевнившись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та його подальші дії залишаться ніким не поміченими, шляхом вільного доступу, ОСОБА_5 таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J 1 Mini J105Н Dual Sim Gold (SM-J 105HZDDSEK)», вартістю згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №6/662СЕ-19 від 15.03.2019 - 885 гривень 00 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_6 . Після вчинення зазначених дій, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 885 гривень 00 копійок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним злочинів, як зазначено в цьому вироку. У скоєному щиросердно розкаюється, просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, матеріальна шкода їй відшкодована.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вину обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення (проступок), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніш судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно досудової доповіді Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» зазначено, що беручі до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_5 , історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, процес реабілітації та застосування соціально- виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, необхідно розпочинати в умовах цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. Якщо суд не призначить покарання, пов`язане із позбавленням волі при розгляді цього обвинувачення, а розглядає можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також відвідування соціально-виховних заходів, які будуть призначені уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Оскільки згідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, на підставі чого суд застосовує положення Закону від 22.11.2018 року №2617-VIII, як такого, що поліпшує становище обвинуваченого.
При визначення виду і міри покарання обвинуваченого в межах санкції статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за скоєне, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є проступком, дані про особу обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до скоєного, обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за скоєне у вигляді обмеження волі.
Як вбачається матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 був засуджений вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання строком на один рік, та покладені обов`язки, передбачені п.п. 1,2 п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання , призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи зазначене, суд при ухваленні вироку остаточно до відбуття покарання призначає за сукупністю вироків.
Згідно довідки начальника державної установи «Хролівський виправний центр № 140» від 01.11.2019 року № 14/12/1-966/х-в від 01.11.2019 року із ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до ДУ «Хролівський виправний центр № 140» прибув ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.09.2018 року за ч. 1 ст. 309, 75,76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, який скасовано ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.08.2019 року.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 прибув до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» 22.10.2019 року для відбування покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.09.2018 року за ч. 1 ст. 309, 75,76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, який скасовано ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.08.2019 року.
Долю про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з обвинуваченого підлягають стягненню витрати за проведення судової експертизи № 6/662СЕ-19 від 15.03.2019 року у розмірі 286,00 грн.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 349, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення (проступок), передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, за вчинення якого призначити покарання у вигляді 2 років 2 місяців обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2018 року у вигляді чотирьох місяців обмеження волі та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.
Запобіжний захід не обирався.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 11 вересня 2020 року.
Речові докази - мобільний телефон «Samsung» моделі «Galaxy Jl Mini Л 05Н Dual Sim Gold» - по вступу вироку в законну силу вважати повернутим потерпілій.
Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати за проведення експертизи в сумі 286,00 грн на користь держави в особі МВС України НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя -