Гребінківський районний суд Полтавської області
_______________________________________________________________
УХВАЛА
Іменем України

30 вересня 2020 р. м. Гребінка

Слідчий суддя Гребінківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання начальника СВ Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Гребінківського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000118, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.197-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

Начальник СВ Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_2 за погодженням з прокурором Гребінківського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на врожай с/г культури кукурудзи, який незаконно засіяний на території ландшафтного заказника «Горбаневське» площею 97,17 га з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких дій до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Гребінківського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000118, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань

25 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановленими особами розорано частину земельної ділянки, кадастровий номер :00:001:1108, розташовану на території Кулажинської сільської ради за межами населених пунктів, яка відповідно до договору оренди землі від 29.12.2012 була передана в оренду СТОВ «Прогрес» і до цього часу не повернута останнім відповідно до акту прийому-передачі згідно з рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.03.2019, яким вказаний договір визнано недійсним та припинено на майбутнє.

При цьому, під час досудового розслідування встановлено, що згідно рішення Господарського суду Полтавської області від 14.03.2019 визнано: незаконним розпорядження голови Гребінківської районної державної адміністрації №528 від 10.12.2012 «Про надання СТОВ «Прогрес» дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування на земельні ділянки, для випасання худоби, за межами населених пунктів Кулажинської сільської ради та скасовано розпорядження голови Гребінківської районної державної адміністрації №565 від 29.12.2012 «Про передачу в оренду СТОВ «Прогрес» земельної ділянки за межами населених пунктів Кулажинської сільської ради; недійсним та припинено на майбутнє договір оренди землі від 29.12.2012 укладений між Гребінківською районною державною адміністрацією Полтавської області та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Прогрес, щодо земельної ділянки (землі запасу), яка знаходиться за межами населеного пункту Кулажинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, загальною площею 146,8070 га, в тому числі пасовища 146,8070 га,; а також зобов`язати СТОВ «Прогрес» повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області земельну ділянку кадастровий номер :00:001:1108, загальною площею 146,8070 га, яка знаходиться за межами населеного пункту Кулажинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області.

Відповідно до акту повернення земельної ділянки від 29 серпня 2019 року СТОВ «Прогрес» передав в Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області до державної власності земельну ділянку, кадастровий номер :00:001:1108, загальною площею 146,8070 га.

Відповідно до звернення громадянина ОСОБА_4 , що самовільного зайняття та розорювання земель природно заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Горбаневське», що знаходиться у Гребінківському районі Полтавської області площею 222,8 га., яка раніше була зайнята степовою, лучною лісовою, водно болотною рослинністю, та те, що частина заказника знаходиться у приватній власності (кадастровий номер :00:001:1108).

25.09.2020 начальником сектору дізнання був здійснений виїзд та проведено огляд ландшафтного заказника місцевого значення «Горбаневське» загальною площею 222,8 га. Під час огляду було встановлено, що заказник «Горбаневське» відповідно до охоронного зобов`язання №551, розташований у межах Гребінківського району, 3 км, на північний схід від с. Кулажинці, Гребінкіського району Полтавської області. Зобов`язання щодо охорони ландшафтного заказника місцевого значення «Горбаневське» покладено на Кулажинську сільську раду в особі сільського голови. Огляд проводився за участю землевпорядника-спеціаліста ІІ категорії Кулажинської сільської ради ОСОБА_5 . При огляді території заказника встановлено, що навколо нього зростають рослини культури кукурудзи та встановлено здійснення розорювання і засіювання на тій частині кукурудзою ландшафтного заказника «Горбаневське» в різних краях частин заповідника та при проведенні замірів встановлено, що здійснено розорення заповідника в частині біля полів загальною кількістю 97,17 га.

На думку слідчого, в даному випадку є достатні підстави вважати, що врожай який знаходиться засіяним на території ландшафтного заказника «Горбаневське» площею 97,17 га відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення та має значення речового доказу у кримінальному провадженні.

З огляду на вказні обставини, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, збереження речового доказу врожаю кукурудзи, який незаконно засіяний на території ландшафного заказника «Горбаневське», а також з метою збереження інших слідів злочину та недопущення заподіяння збитків держави, необхідністю у зв`язку з цим проведення ряду експертиз, для встановлення всіх обставин вчиненого злочину є потреба накладення арешту на майно, а саме на врожай с/г культури кукурудзи, які засіяні на території ландшафного заказника «Горбаневське» площею 97,17 га.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя за приписами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, зміст відповідного клопотання не містить будь-якого об`єктивного обґрунтування наявності ризиків, встановлених ч.1 ст.170 КПК України.

Орган досудового розслідування, в порушення ч.5 ст.132, ч.2 ст.171 КПК України, не додав до клопотання матеріали, які б підтверджували заявлені ризики стосовно сільськогосподарської культури (кукурудзи), якою засіяні та яка вирощується на зазначених земельних ділянках.

В порушення вимог ст.171 КПК України, до матеріалів клопотання не надано відомостей про процесуальний статус у даному кримінальному провадженні володільця та/або власника майна, на яке слідчий просить накласти арешт; не надано відомостей про належність майна, на яке просить слідчий накласти арешт, підозрюваному, обвинуваченому чи особі, яка в силу Закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочином, в клопотанні не зазначено розмір шкоди, завданої даним кримінальним правопорушенням та докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

За п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачений арешт майна з метою забезпечення збереження речового доказу, для чого суд має з`ясувати питання відповідності заявленого для арешту майна критеріям речового доказу, визначеним ст.98 КПК України.

Відповідно до змісту положень ст.170 КПК України підставою арешту майна є наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Однак, відповідність вказаного врожаю кукурудзи, який засіяний та вирощується на земельних ділянках критеріям ст.98 КПК України, у контексті злочину за ч.2 ст.197-1 КК України, є сумнівним та непереконливим, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є неадекватним предмету злочину, що розглядається у рамках даного кримінального провадження.

Так, врожай кукурудзи не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, безпосереднім предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України, не зберегло на собі його сліди, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначає, що ч. 2 ст. 197-1 КК України, за якою кваліфікується кримінальне правопорушення, передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

Потерпілим від злочину, передбаченого ст. 197-1 КК України, є законний володілець або власник самовільно зайнятої земельної ділянки. Об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197 1 КК є право власності на землю (право володіння і користування землею), а злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України - право власності на особливо цінні землі, землі в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

Самовільне зайняття земельної ділянки - це фактичне заволодіння (чи заволодіння і користування) земельною ділянкою або її частиною, вчинене в особистих інтересах або інтересах інших осіб тим, кому ця ділянка у встановленому порядку не надавалась у володіння і користування (постійне, оренда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) або не передавалась у власність, або за відсутності вчинення правочину щодо такої земельної ділянки (чи щодо об`єкта, розташованого на земельній ділянці).

При цьому, санкція ч. 2 ст. 197-1 КК України не передбачає конфіскації або спеціальної конфіскації майна (лише обмеження і позбавлення волі), відповідний цивільний позов не заявлено.

Крім того, клопотання є неконкретним та не узгоджується з вимогами ст.171 КПК України, а саме: слідчий просить накласти арешт на врожай кукурудзи, який незаконно засіяний на території ландшафтного заказника «Горбаневське» площею 97,17 га, при цьому слідчий взагалі не зазначає жодних відомостей щодо визначення розміру та вартості майна (врожаю кукурудзи), його індивідуальних ознак (сорту), стану розвитку та стадії зрілості посівів, шляхи збереження і збору врожаю, що суперечить нормі ст. 171 КПК України. Також, не надано жодних документів про розмір земельної ділянки, окрім зазначення про її розмір в протоколі огляду.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За наведених обставин вважаю, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених вище недоліків, встановивши строк у сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.

З огляду на вищевказане, керуючись ст.ст. 2, 170, 171, 172, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання начальника СВ Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Гребінківського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000118, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.197-1 КК України - повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1