ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/543/20Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 712/2982/20 Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

представника

потерпілого - адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 06 травня 2020 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з середнюю освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, дітей на утриманні не має, без місця реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимого: 18.02.2002 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 1ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання був звільнений із застосуванням іспитового строку 2 роки; 01.08.2002 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання був звільнений із застосуванням іспитового строку 2 роки; 28.10.2002 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі; 25.09.2007 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; 19.04.2012 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України на 1 рік 2 місяці; 25.07.2013 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання був звільнений із застосуванням іспитового строку 1 рік; 26.08.2014 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. З ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 22.12.2014 Смілянським міськрайонним судом Черкаської області зач. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, 70, 71 КК України на 3 роки 8 місяців позбавлення волі; 07.05.2015 Соснівським районним судом м.Черкаси за ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.185 та ч. 2 ст.263 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений 11 серпня 2016 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда умовно-достроково на 11 місяців 10 днів; 04.08.2017 Соснівським районним судом м.Черкаси за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 31.01.2019 Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк тримання під вартою з 04.08.2017 року по 25.06.2019; апеляційним судом Кіровоградської області від 25.06.2019 переглянуто вирок та зараховано в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 27.05.2017 по 25.06.2019.

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Початок терміну відбуття покарання ОСОБА_8 рахується з 07.05.2020 року, зарахувавши обвинуваченому строк попереднього ув`язнення з 20.03.2020 по 06.05.2020.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у сумі 10 000,00 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишений без змін - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 628,04 грн.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 28.01.2020 близько 13:40 год., перебуваючи в приміщенні Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго», що за адресою: м. Черкаси, вул. О. Дашкевича, 62, а саме в кабінеті №7, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із вказаного кабінету жіночу дублянку вартість якої на момент викрадення згідно висновку експерта№8/191 від 25.02.2020 становить 9000,00 грн. Після чого, з місця злочину зник, чим спричинив збитку потерпілій ОСОБА_10 на вказану суму.

Він же, 03.02.2020 близько 09:27 год., знаходячись в магазині «Малина», що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя, 258, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з прилавку магазину: одну пляшку коньяку «Старий Кахеті Зр.» об`ємом 0.5 літра, вартістю 153,46 грн.; розчинну каву с/б «Якобз Монарх» 95 г., вартістю 70,49 грн.; каву мелену «Якобз монарх Делікат» 225 г., вартістю 73,36 грн.; каву мелену «Якобз баріста класік» 225 г., вартістю 77,09 грн. Загальна сума викраденого товару становить 374,74 грн. Після чого, з місця злочину зник, чим спричинив збитку потерпілому ФОП « ОСОБА_11 » на вказану суму.

Він же, 02.03.2020 близько 12:40 год. знаходячись в магазині «Єва», що розташований за адресою: м. Черкаси, просп. Хіміків 45, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з прилавку магазину: 2 шт. Лореаль туш для вій об`єм мільйона вій екстра чорна вартістю 470,00 грн., 1 шт. Лореаль туш для вій телескоггік екстра чорна вартістю 259 грн. 00 коп., 1 шт. Лореаль туш для вій філайн вартістю 235 грн. 00 коп., 1 шт. Лореаль туш для вій філайн екстра чорна вартістю 235,00 грн. Після чого, з місця злочину зник, чим спричинив збитку ТОВ «РУШ» на загальну суму 1199 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вироком районного суду, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, призначивши Білятинському більш мяке покарання не повязане з позбавленням волі. При цьому вказує, що у вироку зазначені обставини, що пом`якшують покарання Білятинського, це: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, визнання вини в повному обсязі. Обставинами, що обтяжують покарання є рецидив злочину. Крім того зазначила, що залишаючись на волі, обвинувачений зможе швидше відшкодувати шкоду потерпілим, оскільки буде працювати.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі порушує питання про пом`якшення призначеного покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України. Також просить при призначенні покарання застосувати вимоги ч.1 ст.66, ст.69 КК України. Вважає, що суд в порушення ст.88 КПК України взяв до уваги судимості за вчинення інших правопорушень. Крім того умисел на вчинення злочину у нього виник випадково, так як бракувало коштів на їжу, оскільки він не працював тому що в нього був перелом руки. Збитки потерпілим відшкодувати не зміг оскільки немає роботи. Всі його родичі померли, а тому допомогти нікому, тільки він сам може влаштуватися на роботу і відшкодувати завдану шкоду потерпілим. Також зазначає, що в нього не рецидив злочину, а повторність. Просить взяти до уваги обставини, що пом`якшують покарання та стан його здоров`я, що він хворіє туберкульозом, Гепатитом «С» та синовітом колінного сустава.

В запереченні на апеляційні скарги, потерпілий ОСОБА_11 вважає, що обвинувачений ОСОБА_12 не готовий виправлятись, а тому немає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання. Просить вирок районного суду, як законний та обюгрунтований залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора та представника потерпілого, які просили вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника без задоволення, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги і просили призначити більш м`яке покарання, непов`язане з позбавленням волі, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону місцевим судом виконані.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом кваліфіковані вірно за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Враховуючи те, що в апеляційних скаргах не оспорюється висновок про доведеність винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , який визнав винуватість в повному обсязі та не заперечує проти кваліфікації його дій, то в даному випадку колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

Стосовно доводів апеляційної скарги обвинуваченого про призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , судом першої інстанції дотримано вказаних вимог, а саме: враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, шкоду відшкодував тільки одному потерпілому (при цьому частково), на спеціальних обліках не перебуває, дані про особу обвинуваченого, який немає постійного місця проживання та реєстрації, вчинив 3 (три) епізоди злочинної діяльності, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисний злочин, враховуючи думку представника потерпілого, який просив залишити вирок без змін, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання: активне сприяння розкриттю злочинів, щире каяття та обтяжуючої покарання обставини рецидив злочину, тому обґрунтовано призначив ОСОБА_12 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі, яке за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів та не є максимальним розміром, передбаченим даною санкцією статті.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для пом`якшення покарання та застосування положень ст.75 КК України, як на цьому наполягає обвинувачений та його захисник, колегія суддів не вбачає, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції достатньо врахував низку обставин, які мають значення для визначення виду і розміру покарання.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про невірне встановлення обтяжуючої покарання обставини рецидив злочину.

Відповідно до ст.34 КК України, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Враховуючи наявність судимостей Білятинського за умисне кримінальне правопорушення (ч.2 ст.263 КК України) і знову вчинив новий умисний злочин (ч.2 ст.185 КК України), то в такому разі при призначенні покарання, обтяжуючою покарання обставиною необхідно враховувати рецидив злочинів.

Доводи обвинуваченого про безпідставне врахування судом першої інстанції його попередніх судимостей в порушення вимог ст.88 КПК України, не заслуговують на увагу.

Судом першої інстанції вірно враховано неодноразові його судимості за вчиненні умисних злочинів проти власності, судимість за вчинення яких не погашена в установленому законом порядку. Крім того, районним судом Білятинського з 2002 року тричі було звільнено на підставі ст.75 КК України, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки після закінчення іспитового строку він знову вчинив злочин проти власності.

Інших підстав, які б давали можливість застосувати ст.75 КК України апелянтом не наведено, та колегія суддів не встановила.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 про затсоування до нього вимог ст.69 КК України, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Відповідно до ст. 69 КК України, суд за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Колегія суддів враховує його спосіб життя, який ніде не працює, постійного місця реєстрації та проживання не має, наявність претензій від потерпілих, відсутність позитивних змін у поведінці засудженого та усталений спосіб життя, свідчить про суспільну небезпечність Білятинського, тому вимоги ст.69 КК України до останнього не можуть бути застосовані.

Доводи ОСОБА_8 про його стан здоровя, а саме його хвороби: туберкульоз, Гепатит «С» та синовіт колінного сустава, врахуванню не підлягають, оскільки в матеріалах справи відсутній медичний висновок щодо неможливості утримання та лікування останнього в межах установи виконання покарань.

При таких обставинах призначене ОСОБА_12 покарання без застосування положень ст.69, 75 КК України ґрунтується на вимогах закону і є домірним злочину.

Крім того, колегія суддів враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Також, колегія суддів враховує систематичність крадіжок за які Білятинський був засуджений дев`ять раз, нехтуючи своїм станом здоров`я, належних висновків не зробив та знову вчинив крадіжки, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.

Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом приписів статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного Білятинському покарання у виді позбавлення волі через його суворість, у апеляційних скаргах не міститься.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу, які були б підставою для скасування або зміни вироку при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 06 травня 2020 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді