Провадження №11-кп/801/984/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002133 від 25.09.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні №0002133, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.09.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2020 року в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або зменшення суми застави відмовлено.
Клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено.
Продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб.
Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє з 02 липня 2020 року по 30 серпня 2020 року включно.
Визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 169 440 (сто шістдесят дев`ять тисяч чотириста сорок) гривень. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати на виклики суду за першою вимогою; не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не відлучатись із місця проживання; утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 , непогодившись з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2020 року, подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 02.07.2020 року, міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою змінити на більш м`який або зменшити розмір застави.
Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , мотивовано тим, що посилання прокурора, які визнав суд в мотивувальній частині ухвали, на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки наявність ризиків є припущенням прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що відповідно ст. 17 КПК України, ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, а всі сумніви тлумачаться виключно на користь обвинуваченого.
Відповідно до ст.88 КПК України відомості про попередні судимості обвинуваченого є недопустимим доказом.
Крім того, відповідно ст. 182 КПК України розмір застави не може бути завідомо непомірним для особи.
Сума визначеної застави є великою та завідомо непомірною для обвинуваченого, оскільки статків, майна, банківських рахунків він та його рідні не мають, сума збитків завданих кримінальним правопорушенням 189 000 грн., але жодних беззаперечних доказів того, що саме ним скоєно дане кримінальне правопорушення не існує. Єдиним доказом його вини є сережка, яку було знайдено в автомобілі, який йому не належить та знаходився в його тимчасовому користуванні, тому цей доказ є сумнівним, оскільки як саме та коли цей предмет потрапив до салону автомобіля не встановлено, таким чином, з огляду на положення ст. 17 КПК України обвинувачення є необгрунтованим.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, оскільки обвинувачений є раніше судимий, немає соціально-стримуючих факторів, тому ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_8 , який підтримав в повному обсязі вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2020 року змінити, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш мякий запобіжний захід або зменшити розмір застави, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002133 від 25.09.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України скерований до суду, триває судовий розгляд.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд встановив, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.
Під час судового розгляду прокурор подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому виклав доводи щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в звязку з тим, що існують ризики, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений ОСОБА_6 буде ухилятися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи, той факт, що йому доведеться в подальшому відбувати покарання в місцях позбавлення волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки являється особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, вчинив кримінальне правопорушення після відбуття реальної міри покарання, не має постійного місця роботи, веде антигромадський спосіб життя та обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутність соціально - стримуючих факторів, постійного джерела доходу, місця роботи, обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 177, ст. 178 КПК України обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Доводи обвинуваченого, що існування ризиків є припущенням прокурора не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду.
У відповідності до положень ч.2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.
Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.
За таких обставин, твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність обвинувачення відносно нього є безпідставними, оскільки правильність кваліфікації та доведеність обвинувачення має бути встановлена судом першої інстанції за результатами судового розгляду та оцінці всіх доказів у кримінальному провадженні, чого позбавлений на даній стадії суд апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали Вінницького міського суду від 02.07.2020 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
Визначаючи розмір застави обвинуваченому у розмірі 169 440гривень, суд першої інстанції врахував майновий стан обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що рішення суду щодо розміру застави відповідає вимогам закону, тому не вбачає підстав для її зменшення.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 .
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2020 року про продовження тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4