ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3432/20 Справа № 185/5826/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 12 жовтня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середьо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 05.05.2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України , -
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 10 грудня 2020 року включно.
Рішення суду обґрунтовано тим, що наявність обґрунтованої підозри та ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_8 буде переховуватись від суду, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчиненні обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, знайшли своє підтвердження. А тому на думку суду першої інстанції жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, також наявні обставини свідчать, що заявлений ризик не зменшився.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
На його думку, при постановлені оскаржуваної ухвали судом не було дотримано вимог кримінально процесуального закону, остільки суд в ухвалі не наводить жодного доказу на підтвердження зазначених прокурором ризиків, а також прокурором не було додано до клопотання доведеність зазначених ризиків. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки судом не було взято до уваги, що ОСОБА_8 має зареєстроване, постійне місце проживання, де проживає разом зі своєю сім`єю, має цивільну дружину та малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 та є єдиним годувальником сім`ї.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 та останній підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Висновки суду І інстанції про продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правильними, а доводи апеляційної скарги захисника безпідставними.

Суд І інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе відповідно до глави 18 КПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

До відповідних ризиків належать спроби підозрюваного, обвинуваченого, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, переховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції повинен дослідити обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та встановити обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою, або продовження.
Судом І інстанції обґрунтовано встановлено, що відповідні ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують на період розгляду кримінального провадження та ОСОБА_8 може переховуватися від суду, остільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років; впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з урахуванням того, що у даному кримінальному провадженню свідки ще не допитані; вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення на щовказує характер протиправних дій, в яких обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_8 , який є раніше судимий, крім того ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку.
Вказані вище ризики є реальними.
Апеляційний суд зауважує на практику Європейського Суду з прав людини, в якій суд неодноразово зазначав, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Отже, висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття, тримання особи під вартою є наявність з боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду,- без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4