Справа № 636/152/20
Провадження № 1-кп/636/555/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва матеріали кримінального провадження № 0001054, внесеного 04 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, надійшов до суду 13.01.2020. Ухвалою від 15.01.2020 року призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання проводиться за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні про злочин, що визначений як кримінальний проступок, який направлений до суду до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» і не призначений на момент набрання ним чинності до судового розгляду, для його подальшого внесення до суду з урахуванням вимог глави 25 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_7 надала заяву про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на те, що вона не згодна із встановленням правової кваліфікації правопорушення, оскільки вважає, що в діях даної особи наявний склад іншого кримінального правопорушення, а саме: відкрите заволодіння чужого майна, поєднане з насильством, за попередньою змовою групою осіб за ч. 2 ст. 186 КК України. Також зазначала, що досудовим слідством вже було встановлено, що на неї та її чоловіка ОСОБА_8 було скоєно напад з метою відкритого заволодіння майна поєднаного з насильством, двома невстановленими особами (на той час). На даний час ці особи встановлені: це ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , що підтверджується постановою слідчого Чугуївського ВП за ч. 2 ст. 186 КК України. Також вказувала, що постановою слідчого СВ Чугуївського ВП від 01.12.2018 кримінальне правопорушення було кваліфіковане за ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 187 КК України КК України та було встановлено, що при вчиненні злочину діяли дві особи, які здійснювали на них напад. Про це також повідомляють і свідки, які відтягнули від них нападаючих. Останні після цього зникли у невідомому напрямку. Крім того вказувала, що постанова слідчого ОСОБА_10 від 20.12.2019 щодо перекваліфікації складу злочину з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, є необґрунтованою та незаконною. Після незрозумілої постанови слідчого щодо необґрунтованої перекваліфікації злочину, прокурор виносить постанову від 21.12.2019 в порушення вимог ч. 4 ст. 217 КПК України про виділення матеріалів досудового розслідування відносно другої особи - ОСОБА_9 , що скоїв напад з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 та її чоловіка ОСОБА_8 , в окреме провадження. Вказує, що в обвинувальному акті нечітко та неконкретно сформульовано обвинувачення, не вказані дії другої особи ОСОБА_9 , матеріали відносно якого в порушення ч. 4 ст. 217 КПК України з незрозумілих причин виділені в окреме провадження при завершенні стадії досудового слідства. Обвинувальний акт чомусь не містить цих даних, що свідчить про неконкретизоване обвинувачення щодо дій ОСОБА_6 та ОСОБА_9 і відповідної кваліфікації щодо групи осіб. В обвинувальному акті вказано, що нанесені тілесні ушкодження привели до короткочасного розладу здоров`я менш ніж 21 добу щодо потерпілої ОСОБА_7 . Однак матеріали справи містять медичні документи, які підтверджують факт непрацездатності та знаходження потерпілої на стаціонарному лікуванні більше 21 доби. В обвинувальному акті взагалі не вказано мотиву злочину та розмежування дій ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

Адвокатом ОСОБА_4 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 подана скарга на рішення прокурора, в якій вона просила визнати неправомірною та скасувати постанову прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 від 21.12.2019 про виділення з матеріалів кримінального провадження № 0001054 від 04.07.2018 в окреме провадження матеріалів відносно ОСОБА_9 . В обґрунтування скарги вказувала, що зважаючи на обставини події, що сталася 03.07.2020, а саме той факт, що злочин було вчинено групою осіб за попередньою домовленістю у складі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у відношенні потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується всіма наявними матеріалами кримінального провадження, то розгляд кримінального провадження є доцільними саме у відношенні двох осіб - учасників (групи) та потерпілих разом. З огляду на викладене, у прокурора взагалі були відсутні підстави для виділення матеріалів кримінального провадження, що негативно впливатиме на повноту досудового розслідування та судового розгляду. З таких підстав прокурором свідомо та навмисно вилучено таку ознаку злочину, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, що означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення, у складі ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у відношенні потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і були об`єднані єдиним умислом, направленим не лише на нанесення легких тілесних ушкоджень, а також на заволодіння майном потерпілих, що підтверджується зібраними по справі доказами. Адвокат вважає, що прийняття прокурором такого процесуального рішення, як виділення матеріалів в окреме провадження відносно ОСОБА_9 з винесенням відповідної постанови від 21.12.2019, покликано лише на створення умов для пом`якшення ступеню відповідальності підозрюваних та уникнення для них більш тяжкого покарання. Також таке виділення негативно вплине на повноту досудового розслідування та судового розгляду і не сприятиме результативності по справі.

Заслухавши думку прокурора, який вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, обвинуваченого та захисника, які просили повернути обвинувальний акт прокурору, суд вважає неможливим призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, який повернути прокурору з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу. Крім того, відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 283 та ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, та документів, які мають бути додані до нього визначено ст. 291 КПК України.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ст. 291 КПК України. Згідно вказаної норми Закону, обвинувальний акт, зокрема, повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.

Частина 1 статті 91 КПК України, передбачає, що в кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Тобто формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Щодо скарги представника потерпілої на постанову прокурора про виділення матеріалів в окреме провадження відносно ОСОБА_9 суд приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст.217 КПК України не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудового розслідування щодо проступку та щодо злочину. Як випливає з вимог ч.4 цієї статті матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. Вказане рішення приймає прокурор в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин по справі, і воно оскарженню не підлягає. Також можливість такого оскарження в порядку ч.1 ст. 303 КПК України не передбачена

Щодо клопотання прокурора суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до п. 5 ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. № 2617-VIII, який набрав чинності з 01 липня 2020 року, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до даного Закону, визначено як кримінальний проступок, обвинувальний акт до набрання чинності цим Законом не призначений до судового розгляду, підлягає поверненню прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, перевіривши виключно зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинуваченого на цій стадії кримінального процесу, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору: для усунення виявлених і зазначених вище порушень. При цьому судом враховується, що повернення обвинувального акту прокурору жодним чином не позбавляє права органи досудового розслідування та прокурора повторно спрямувати зазначене кримінальне провадження до суду у спосіб, встановлений законом.

Всі недоліки та неповноту досудового слідства, на які посилається потерпіла сторона, можуть бути предметом розгляду в рамках кримінального провадження в ході розслідування органами дізнання.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 291, 303, 307, 314-315, 369-372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
В задоволенні скарги представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 на постанову прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про виділення матеріалів в окреме провадження відносно ОСОБА_9 відмовити.

В задоволені клопотання потерпілої ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0001054, внесеному 04 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України відмовити.

Клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про повернення обвинуваченого акту задовольнити.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001054, внесеного 04 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повернути прокурору для виконання вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя -