Справа №:755/7968/18
Провадження №: 1-кс/755/223/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" січня 2021 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007003,-
в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві у кримінальному провадженні №0007003, в якій просить зобов`язати слідчого розглянути клопотання від 09.12.2020 року про проведення слідчих дій в порядку ст. 220 КПК України у кримінальному провадженні № 0007003 від 31.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 09.12.2020 року ОСОБА_3 звернулася до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з клопотанням про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0007003, однак клопотання не розглянуто у визначений строк, та відповіді про результат його розгляду не надано.
Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, вказаний перелік є вичерпним.
Згідно з приписами ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій, слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання.
Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься мотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Тобто, з огляду на приписи ст. 220 КПК України, слідчий зобов`язаний був розглянути подане клопотання з дотриманням положень кримінального процесуального закону, а саме виконати вимоги як ч. 1, так і ч. 2 ст. 220 КПК України.
Як вбачається з матеріалів доданих до скарги, 09 грудня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з клопотанням про: 1) допит її, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , лікарів швидкої медичної допомоги, які прибули на виклик 30.05.2017 та транспортували ОСОБА_3 до лікарні; 2) провести (за необхідності) очні ставки; 3) провести по справі додаткову судово-медичну експертизу з приводу тяжкості спричинених ОСОБА_3 тілесних ушкоджень; 4) перекваліфікувати діяння, за ч. 1 ст. 125 КК України за ч.1 ст. 127 КК України (катування) та ст. 128 КК України (необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження) у кримінальному провадженні № 0007003 від 31.05.2017, яке було отримане Дніпровським УП ГУНП у м. Києві 10 грудня 2020 року, проте на даний момент жодних підтверджень розгляду слідчим клопотання не надано, в зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне скаргу задовольнити в цій частині.

Щодо вимог заявника про зобов`язання слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні № 0007003, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення в цій частині скарги, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Згідно з ч. 5 ст.40КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Разом з тим, частиною 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.
Щодо вимог заявника про порушення питання про дисциплінарну відповідальність слідчого перед органами, що згідно із законом уповноважені притягнути слідчого до дисциплінарної відповідальності слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні в цій частині скарги, з наступних підстав.

Розділом ІІІ Дисциплінарного статуту Національної поліції України затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 року, визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Відповідно до ст. 12 цього Закону дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Частина 10 статті 14 Закону визначає, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 року визначений порядок проведення дисциплінарних розслідувань у Національній поліції України. Частина 1 ст. 15 Закону визначає, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку. Стосовно вимог заявника про призначення захисника, слідчий суддя роз`яснює, що потерпілий у кримінальному провадженні має звернутися до місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за місцем свого проживання або здійснення кримінального провадження. При цьому необхідно надати в центр документи, що підтверджують статус, який надає право на безоплатну правову допомогу відповідно до статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу». Керуючись ст. 22, 40, 220, 303-307, 309 КПК України, Закон України «Про безоплатну правову допомогу», Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», слідчий суддя, -

ухвалив :
Скаргу задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважену особу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, яка здійснює досудове розслідування у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0007003 від 31.05.2017 року, вчинити одну з дій передбачених ст. 220 КПК України (клопотання задовольнити або відмовити у його задоволенні шляхом постановлення умотивованої постанови) за клопотанням ОСОБА_3 від 09 грудня 2020 року в строки визначені ст. 220 КПК України з повідомленням про результат особи, яка заявила дане клопотання.
В іншій частині скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя