ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/166/20 Справа № 185/8507/14-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
перекладача ОСОБА_10
обвинувачених ( в режимі
відеоконференції) ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0001522 за апеляційними скаргами прокурора Павлоградської міжрайонної прокуратури ОСОБА_13 , обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Василівка Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кишинів Республіка Молдова, не працюючого, інвалід 3-ї групи, має неповнолітню дитину 2012 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
-10 грудня 2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.263, ст.71 КК України до трьох років семи місяців позбавлення волі,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України,
В с т а н о в и л а:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року:
ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання:
- за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю;
- за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_11 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 ухвалено рахувати з часу його затримання, тобто, з 02 червня 2014 року.

ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання:
- за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю;
- за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_12 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2013 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_12 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 12 років 6 місяців з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 ухвалено рахувати з часу його затримання, тобто, з 02 червня 2014 року.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_11 та ОСОБА_12 визнано винними за наступних обставин.
31 травня 2014 року ОСОБА_11 з метою покращення свого матеріального стану вступив в попередню змову з особою, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю, та ОСОБА_15 , направлену на протиправне позбавлення життя іншої особи, тобто умисне вбивство ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.
Так, 31 травня 2014 року приблизно о 16.00 годині на виконання своїх злочинних намірів, направлених на умисне протиправне позбавлення життя, з корисливих мотивів, сумісно з учасниками злочинних намірів - особа, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю, та ОСОБА_15 , прибули на вул. Харківську, поблизу супермаркету «АТБ», розташованого в м. Тернівка Дніпропетровської області, де під приводом поїздки до дачного товариства «Самарчанка», розташованого за селом Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, підійшли до раніше не знайомого таксиста ОСОБА_16 , який перебував в указаному місці в автомобілі «Опель Астра», державний номер НОМЕР_1 , який належить його знайомій ОСОБА_17 .
Після домовленостей на перевозку вказаних осіб до зазначеного ними місця ОСОБА_11 , реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи небезпеку і протиправність своїх злочинних дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння особистим майном потерпілого, скориставшись довірою до нього з боку ОСОБА_16 , заздалегідь визначивши зручне положення для заподіяння смерті ОСОБА_16 , сів на заднє пасажирське сидіння, розташоване за водієм автомобіля «Опель Астра», державний номер НОМЕР_1 , після чого спільно з співучасниками злочину - ОСОБА_15 , який розмістився на передньому пасажирському сидінні зазначеного автомобіля, та особою, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю, який розмістився на задньому пасажирському сидінні, виїхали з м. Тернівка Дніпропетровської області і по автодорозі попрямували у бік с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області.
Далі, 31 травня 2014 року приблизно о 16.20 годині, знаходячись на автодорозі, розташованій приблизно в 1 кілометрі 500 метрах від шахти «Самарська» в напрямку руху в бік дачного товариства «Самарчанка», розташованої на землях Бонгданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, співучасник злочину - особа, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю, реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння особистим майном ОСОБА_16 , вибравши безлюдне місце і переконавшись у відсутності зустрічного і попутного транспорту, а так само проходячих повз громадян, під приводом справлення природної потреби, попросив ОСОБА_16 зупинити автомобіль на узбіччі, тим самим відволік увагу останнього. В цей час ОСОБА_11 після зупинки автомобіля, реалізуючи умови злочинного наміру, з метою будь-якого стримування волі до опору та доведення злочинного наміру до кінця, раніше заготовленим ножем умисно наніс не менше 4 ударів в життєво-важливий орган - в область черевної порожнини справа потерпілого ОСОБА_16 . Під час нанесення ударів потерпілий ОСОБА_16 , відчинивши двері автомобіля, вискочив на дорогу, та тікаючи від нападників, став бігти пустирем. В цей час ОСОБА_18 з метою доведення злочинного наміру, направленого на протиправне заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_16 , з корисливих спонукань, наздогнавши останнього та поваливши з ніг на спину, умисно наніс не менше 5 ударів ножем в область важливо життєвих органів - грудної клітини, шиї. В свою чергу співучасник злочину ОСОБА_15 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння особистим майном потерпілого ОСОБА_16 , став обшукувати вищевказаний автомобіль.
Від сукупності нанесених травм потерпілому ОСОБА_16 згідно з висновками судово-медичної експертизи № 227 від 27.06.2014 року були причинені тілесні ушкодження у вигляді: різаних ран шиї три (3), повне пересічення сонної артерії та яремної вени, відділення язика та під`язичної кістки від щитовидного хряща, дві (2) колото-різані рани грудної клітини, пошкодження верхньої долі лівої легені, лівосторонній гемоторакс, чотири (4), три з яких проникає в черевну порожнину справа, різані рани 2,3,4-го пальців по долонній поверхні правої кисті; множинні садна тильної поверхні кистей, тильної поверхні лівої стопи, задньої поверхні правого передпліччя, крововилив в слизову оболонку у кута рота зліва. Тілесні пошкодження у вигляді різаної рани шиї з пересіченням судин шиї, органокомплекса шиї, проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням лівої легені, проникаюче колото-різане поранення правої половини живота з пошкодженням сальника оцінюються як тяжкі тілесні пошкодження за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння та як такі, що сприяли настанню смерті потерпілого.
Смерть ОСОБА_16 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 17.00 годині на місці скоєння злочину, а саме на ділянці місцевості, розташованої приблизно в 1 кілометрі 500 метрах від шахти «Самарська» в напрямку руху в бік дачного товариства «Самарчанка», розташованої на землях Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.
Далі ОСОБА_11 разом зі співучасниками злочину ОСОБА_15 та особою, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю, після протиправного позбавлення життя потерпілого ОСОБА_16 , діючи умисно, з корисливих спонукань, заволоділи особистим майном потерпілого, а саме: грошовими коштами, в сумі 370 грн., чим завдали потерпілому ОСОБА_16 матеріальної шкоди на суму 370 гривень.
Крім того, ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, разом з співучасниками злочину - особою, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю, та ОСОБА_15 , після скоєння вбивства ОСОБА_16 , з метою приховування скоєного особливо тяжкого злочину, не маючи на те відповідного Законом України права, 31.05.2014 року, знаходячись на автодорозі, розташованої приблизно в 1 кілометрі 500 метрах від шахти «Самарська» в напрямку руху в бік дачного товариства «Самарчанка», розташованого на землях Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, о 16.30 годин, з метою приховування скоєного тяжкого злочину, не маючи на те відповідного Законом України права, незаконно заволоділи транспортним засобом «Опель Астра», державний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності потерпілій ОСОБА_17 , вартістю 80 774 гривень 10 копійок, спричинивши значний матеріальний збиток потерпілій, на якому зникли з місця події.

В апеляційних скаргах та в доповненнях до них:

- прокурор просить вирок суду змінити, доповнити мотивувальну частину вироку словами: «Висновок експерта №615 від 20 червня 2014 року, висновок експерта №614 від 18 червня 2014 року, висновок експерта №436 від 24 червня 2014 року, висновок експерта №433 від 25 червня 2014 року». Виключити з кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.289 КК України таку кваліфікуючу ознаку як заподіяння значної матеріальної шкоди.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вирок суду є незаконним внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, необґрунтованим і невмотивованим.
Зазначає, що суд порушив ч.ч.1,3 ст.370 КПК України, у мотивувальній частині вироку пославшись на висновки експертів, не зазначивши їх назви, номер конкретної експертизи та дату її проведення, а також при постановленні вироку судом застосовано кримінальний закон, який не підлягав застосуванню, оскільки в діях ОСОБА_11 , ОСОБА_19 і ОСОБА_12 відсутня така кваліфікуюча ознака, передбачена ч.2 ст.289 КК України, як заподіяння значної матеріальної шкоди, тому що судом не було враховано, що автомобіль засудженими не знищено, його було вилучено та передано потерпілій ОСОБА_17

- захисник ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 закрити в зв`язку з тим, що не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, і вичерпані можливості для їх отримання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок суду є необґрунтований, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а в діях ОСОБА_11 відсутній склад інкримінованого йому злочину. Вважає, що пояснення лікаря ОСОБА_20 відповідно до описки в лікарському свідоцтві про смерть 01 червня 2014 року, свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , протокол огляду від 01 червня 2014 року, 2 додаткові протоколи огляду місця події від 02 червня 2014 року, протокол огляду місця події від 06 червня 2014 року, висновки експерта №227 від 27 червня 2014 року, №313к від 03 червня 2014, №614 від 18 червня 2014, №433 від 25 червня 2014 року є недопустимими доказами і посилання суду на них у вироку є безпідставне.

- обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, оскільки він, на думку апелянта, є незаконним, вина його у скоєному не доведена, докази добуті незаконним шляхом, тому що під час досудового розслідування застосовувалися недозволені методи ведення слідства.
Вказує, що суд йому безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик до суду експертів імунолога та цитолога.
Звертає увагу, що в судово-медичній експертизі невірно зазначена дата вбивства - 01 червня 2014 року, а в матеріалах кримінального провадження зазначена дата скоєння злочину - 31 травня 2014 року.

- обвинувачений ОСОБА_12 просить вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що призначене йому покарання є занадто суворим, суд не взяв до уваги порушення на досудовому слідстві, а саме те, що протягом досудового розслідування чинили фізичний та психологічний вплив на обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_11 з метою обмовлення його, ОСОБА_12 , та надання завідомо неправдивих показів проти нього, що останні підтвердили під час судового розгляду.
Крім того, апелянт вказує на відсутність в матеріалах кримінального провадження технічного запису деяких судових засідань та невідповідність журналів судових засідань їх звукозапису.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, заперечував проти задоволення решти апеляційних скарг.
Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_14 , просили їх задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_12 , просили їх задовольнити.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю - доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Виходячи з вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Так відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб які беруть в ньому участь а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону, з тим, щоб кожний хто вчинив злочин був притягнутий до кримінальної відповідальності і жоден невинуватий не був покараний.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим кодексом.Змагальність кримінального процесу обумовлює особливу роль суду, який є об`єктивним та неупередженим у дослідженні доказів, та не виступає на стороні обвинувачення або захисту, разом із тим, змагальність не виключає активності суду у дослідженні та перевірці наданих сторонами доказів у справі, яка дозволяє суду об`єктивно оцінювати викладені сторонами правові позиції, усувати сумніви, що виникли у ході судового розгляду, і відповідно, вирішувати кримінально-правовий конфлікт шляхом дотримання встановленої законом процедури постановлення законного, обгрунтованого і вмотивованого рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Висновки суду про винність ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їм злочинів за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, повністю ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні і наведених у вироку доказах.
Матеріалами справи з`ясовано, що судове слідство у ній проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку в цілому, у справі не допущено.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, журналів судового засідання та технічного запису судового розгляду, органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи, тому твердження в апеляціях захисту та обвинувачених про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.
З викладеними в апеляційних скаргах обвинувачених та захисника доводами про непричетність як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_12 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів погодитись не може. Ці заперечення проти обвинувачення детально розглядалися судом першої інстанції і спростовані наведеними у вироку доказами.
Як свідчать наявні у кримінальному провадженні докази, у показаннях, даних під час судового розгляду справи, обвинувачений ОСОБА_11 зазначив, що він винним визнає себе частково в частині психологічного тиску на ОСОБА_19 , щоб той керував автомобілем.
Він дійсно 31 травня 2014 року зустрівся з ОСОБА_24 та ОСОБА_19 , і після прохання відшукати майстра ОСОБА_24 і ОСОБА_25 йому не відмовили, після чого він пішов домовитися з таксистом про поїздку, після чого ОСОБА_24 і ОСОБА_19 , стали йти позаду нього. Біля АТБ, після договору щодо поїздки з таксистом вони сіли в машину, хто куди сяде заздалегідь, вони не оговорювали, так як ніякого умислу, щоб спричинити шкоду ОСОБА_26 , у них не було, і його майном ніхто не планував заволодіти. ОСОБА_27 поїздки вибирав сам ОСОБА_26 , так як він сказав, що цей маршрут буде коротше до цього майстра. На момент посадки і подальшої дороги ножа у нього не було, і ніхто йому ніж не передавав. По дорозі у нього з ОСОБА_26 виникла сварка із-за старого боргу, який він йому повинен був повернути. Після чого ОСОБА_26 почав ображати його і його сім`ю, його гідність і гідність його сім`ї. Зупинивши машину ОСОБА_26 вибіг на вулицю і витяг його з машини. Скільки тривала бійка, він не знає, про те, що він вбив ОСОБА_26 , не може стверджувати, так як бійку з ОСОБА_26 він точно не пам`ятає. ОСОБА_16 у нього умислу вбивати не було, про те, що той помер, він дізнався 01 червня 2014 року в Тернівському міському управлінні міліції, де були взяті первинні пояснення і біологічні зразки, а саме: 5 мл. крові і на момент затримання ОСОБА_28 правоохоронцями йому його прав не було роз`яснено, і таким чином правовий захист йому не був наданий, хоча це і були просто пояснення. Ніяких комерційних цілей у відношенні ОСОБА_26 і його майна в нього не було, так як він працює приватним підприємцем і має щомісячний дохід від 6 до 10 тисяч гривень, тим самим має достаток. Бійку спровокував сам ОСОБА_16 , цінностей і речей, належних ОСОБА_26 , взято не було. За ст. 289 КК України себе повністю не вважає винним, так як корисних цілей заволодіти транспортним засобом, яке належить ОСОБА_29 , він не мав, і ОСОБА_26 обіцяв повернути, як той поверне борг. З 31 травня 2014 року до 01 червня 2014 року він не зміг відігнати автомобіль ОСОБА_16 , так як ключі від автомобіля забрали працівники міліції м. Павлограда. Він закрив машину, а ключі передав працівникам ДАІ м. Павлограда, тому склад злочину, передбачений саме ч. 2 ст. 289 КК України, у його діях відсутній.
Також ОСОБА_11 засвідчив, що він зустрівся в обід або у другій половині дня з ОСОБА_19 та ОСОБА_24 біля 7 школи в м. Тернівка. Він йшов з гаражів, а ОСОБА_19 і ОСОБА_24 розпивали пиво. Він став з ними розмовляти, і вони йому запропонували випити, він відмовився, потім він спитав, чи можливо десь знайти майстра, щоб відремонтувати мотоцикл, і вони йому відповіли, що так, знають майстра, але він знаходиться на даний момент на дачі. Далі він запропонував з`їздити на таксі, сказав що з таксистом він домовиться, лише б знайти. Вони погодилися, він пішов домовився з таксистом, розповів куди їхати. Таксі Опель Астра він знайшов біля магазину АТБ, з таксистом він домовився на умовах того, що він їх туди і назад звозить, а вони розрахуються з ним. Підійшли ОСОБА_30 з ОСОБА_31 , останній об`яснив, куди їхати, таксист погодивс, і вони поїхали. Ролан сів спереду, ОСОБА_32 за ОСОБА_33 , а він за таксистом. Їхали в напрямку с. Богданівка, подальший маршрут таксист сам обирав. В подальшому у них з таксистом виник спір щодо ремонту, який він раніше робив, та боргу. Таксист сказав, що зараз грошей немає, на що він йому відповів, що спочатку розберемося зі старим боргом, який він з нього вимагав зараз, а не потім. Йому були потрібні фінанси, автомобіль зупинився на узбіччі. Разінін сам зупинив автомобіль і витягнув його з автомобіля, а він йому сказав, що тоді з його боргу буде врахована сума послуг таксі, на що таксист відмовився, аргументуючи це тим, що у нього є більш нагальні потреби, почав ображати його та його сім`ю. На вулиці вони з ним лаялися та билися, за часом він не може сказати скільки. Що робили ОСОБА_19 та ОСОБА_24 у цей час, він не може сказати. Бійка була в районі машини, приблизно 5-10 метрів. В автомобілі у них з ОСОБА_26 був тільки словесний спір. Біля автомобіля він йому крикнув повернеш борг і вернеш машину, сіли в машину, за кермом був ОСОБА_34 . Від яких дій помер ОСОБА_26 , він не може сказати. Коли вони виходили з машини битися, у нього в руках нічого не було, а у ОСОБА_26 він не може сказати точно. Коли він приймав участь в слідчому експерименті, де він все показував та визнавав за участю свого захисника, то на нього чинився фізичний та психологічний тиск. Про здійснення на нього тиску з боку правоохоронних органів він своєму захиснику не розповідав, так як йому не довіряв. Під час руху автомобіля він не наносив ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_26 , щодо інших точно не може сказати, вважає що інші пасажири не наносили йому тілесних ушкоджень. Саму бійку з ОСОБА_26 він не пам`ятає, алкогольні та психотропні речовини перед цим не вживав, так як був в стані афекту. Як повернувся після бійки, теж не пам`ятає, сів на заднє сидіння автомобіля та поїхали. Під час їзди вони зупинялися та покупали спиртні напої. Він виходив та покупав в м. Павлограді, купив води, сигарет та горілки за кошти, які у нього були. По дорозі їхали та випивали. На рахунок того, чи зупинялися після бійки, не може сказати, так як не пам`ятає.
Допитаний в залі суду обвинувачений ОСОБА_12 підтвердив той факт, що 31 травня 2014 року в м. Тернівка вони найняли таксі для поїздки до майстра, який на той момент знаходився на дачі. Під час поїздки ОСОБА_11 дійсно посварився з водієм таксі із-за старого боргу, який йому повинен був повернути ОСОБА_16 , і що на момент сварки у нього не було ножа, підтвердив той факт, що також коли він повернувся після сварки з водієм, він викрикнув: Повернеш борг - забереш машину. На питання, чи був ОСОБА_35 в крові, ОСОБА_12 відповів, що ОСОБА_36 не був у крові, і ножа у нього не було, хто вбив ОСОБА_26 , ОСОБА_24 не бачив.
ОСОБА_19 також підтвердив в судовому засіданні, що між ОСОБА_37 та ОСОБА_26 був спір з приводу старого боргу, який ОСОБА_26 повинен був повернути за ремонт взуття, яке він ремонтував у майстерні, хто вбив ОСОБА_26 , він не знає, так як не бачив.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав частково та суду показав, що винним себе визнає частково в частині крадіжки 310 грн.
Пояснив, що 31 травня 2014 року в м. Тернівка об 11.30 годині він на автостанції зустрів ОСОБА_38 , вони почали розмовляти, і він запропонував попити пива. Він зайшов додому перевдягнутись, а ОСОБА_25 сказав, що візьмемо рибу до пива, і тому він взяв ножик розкладний, не великий. Вони вийшли і пішли в бік 7 школи, де по дорозі зайшли в магазин та купили там пива й рибу. Біля гаражів вони розпивали пиво з рибою. Із гаражів вийшов ОСОБА_39 , якого вони підізвали та запропонували випити пива, він відмовився. ОСОБА_19 йому запропонував знайомого щодо ремонту мопеду, але казав, що туди потрібно їхати на автомобілі, так як автобуси туди не ходять. ОСОБА_35 сказав йти, він візьме таксі. Вони погодилися та пішли. ОСОБА_35 йшов попереду, а він позаду з ОСОБА_31 , так як швидко ходити він не може. Вони підійшли до АТБ, де ОСОБА_35 домовився з таксистом. Він сів на переднє сидіння, ОСОБА_19 позаду нього, а ОСОБА_36 сів позаду таксиста. ОСОБА_32 розповів таксисту, куди їхати і вони поїхали в сторону ОСОБА_40 , в цей час він заснув, а прокинувся, коли машина зупинилася. В машині він чув ругань між ОСОБА_41 і потерпілим. Водій зупинив автомобіль, і вони вийшли, почали лаятися і битися в полі, через хвилини 3 підійшов ОСОБА_32 і спитав його, що сталося, він відповів, що він не знає. Через хвилин 5-6 підійшов ОСОБА_36 , на вулиці була сильна злива, і коли підійшов ОСОБА_36 , то стан у нього був «вз`єрошений», на нервах та переживаннях. ОСОБА_32 сів за кермо, проїхав метрів 200 та почав розвертати машину і зупинився. ОСОБА_36 вийшов на вулицю, щоб допомогти розвернути машину, і коли він сів в машину, то на ньому вже кофти не було. Після бійки, коли він повернувся до машини, у нього була кофта спортивна, і на ній були якісь плями, але йшов дощ, тому не було зрозуміло, що то за плями. Далі вони поїхали в Богданівку, де заїхали в магазин, ОСОБА_42 вийшов, купив пляшку горілки, пляшку напою і сигарети, сіли в машину і поїхали через лісопосадку, де зупинилися, випили по 100 гр. і поїхали в сторону ОСОБА_43 через лісопосадку, полем. Потім приїхали до ОСОБА_43 до магазину за школу, яка саме школа, він не знає. Навпроти ринку ОСОБА_44 стало погано. ОСОБА_32 повернув у двір та став витягати ОСОБА_45 . Поряд їхали працівники міліції, зупинилися і спитали, що сталося, викликали швидку. Приїхала швидка, зробила замір тиску, і співробітники міліції побачили, що вони у нетверезому стані, викликали співробітників ДАІ, які приїхали і забрали у них ключі від автомобілю. Він сказав, що піде за цигарками, пішов у напрямку автостанції, сів на шахтарський автобус на 12.00 годину ночі і поїхав додому. Потім зателефонував своїй цивільній дружині і розповів їй, що між водієм таксі та ОСОБА_41 відбулася бійка.
Також зазначив, що водій і ОСОБА_35 під час бійки знаходилися на відстані від автомобіля 35-40 метрів, в цей час йшов дощ, вони валялися там на траві. Що вони там робили, не було видно, криків та звуків він не чув, так як сидів у машині, а там грала якась музика. Він з автомобіля не виходив, коли повернувся ОСОБА_35 , він ні чого не казав і не розповідав. Перед тим, як сісти, він почув лише, що він сказав в напрямку де билися, що потім, коли заплатиш борг, тоді повернеш машину. Коли нікого не було, він побачив у машині під папірцем грошові кошти в сумі 310 грн., які взяв. Коли вони їхали вже в сторону ОСОБА_43 , він сказав ОСОБА_35 та ОСОБА_19 , що вкрав гроші. В ОСОБА_46 він нічого не купував. Коли ОСОБА_35 повернувся після бійки, у нього в руках нічого не було, ушкоджень на обличчі він не побачив. Домовленостей ніяких між ними не було.
Разом з цим, незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченими, суд цілком законно дійшов висновку, з яким повністю погоджується й колегія суддів, що вина ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в повному обсязі знайшла своє підтвердження сукупністю зібраних та досліджених в ході судового слідства доказів, а саме показаннями свідків, експерта, оприлюдненими і дослідженими матеріалами кримінального провадження.
Будь-яких підстав, які б викликали сумнів у наданих під час судового засідання поясненнях учасників судового провадження перевіркою наданих матеріалів не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Так, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні зазначених злочинів за вказаних у вироку обставин та кваліфікація дій останніх за ознаками п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами. Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кримінальних правопорушень та дав їм правильну юридичну оцінку.
Визнаючи ОСОБА_11 і ОСОБА_12 винними у скоєнні вищезазначених злочинів, суд навів переконливі судження в обґрунтування цього висновку.
Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази потерпілої ОСОБА_17 , яка показала, що 01 червня 2014 року вона була на роботі на «сутках». Співробітники біля 09.30 годині сказали, що ОСОБА_26 не має на роботі. Вона зателефонувала його сестрі, а потім своєму чоловіку. А біля обіду чоловік їй зателефонував і сказав, що найшли машину на дорозі в м. Павлоград. Потім вона дізналася, що знайшли і ОСОБА_47 .
Зазначені покази узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_21 , який суду показав, що з ОСОБА_48 вони перебувають у шлюбі. 01 червня 2014 року біля 10.00 години ранку зателефонувала його дружина і сказала, що ОСОБА_49 не вийшов на роботу. Він сказав, щоб звернулася до міліції. Потім йому зателефонували з м. Павлограда і повідомили, що знайшли автомобіль Опель Астра. В технічний паспорт був внесений і ОСОБА_50 . На автомобілі були пошкоджені з лівого боку, зірвані молдінги, передня губа, заднє крило, передні підкришки, таксометр, ходові вогнища таксиста. Біля 19.00 години його працівники міліції сповістили, що знайшли труп ОСОБА_26 . Автомобіль знайшли біля мисливського магазину в м. Павлограді по вул. Полтавській.
Дані свідчення підтверджуються й показами свідка ОСОБА_22 , яка суду показала, що її чоловік ОСОБА_26 був спокійним, добрим, не конфліктним. Біля 15.00 години 31 травня 2014 року він приїхав, поїв і ліг спати. Через хвилин 10 йому зателефонували з таксі і він пішов і більше не прийшов. Вона телефонувала йому біля 22.00 години, він не відповідав. Біля 19.00 години 01 червня 2014 року їй зателефонував ОСОБА_29 і сказав, що її чоловіка зарізали.
Узгоджуються з іншими показами й свідчення ОСОБА_23 , яка суду показала, що ОСОБА_12 її внук. 31 травня 2014 року біля 11.00 години ОСОБА_51 прийшов додому, переодягнувся, взяв ніж і пішов. Вона спитала, для чого ніж, він сказав рибу порізати. Ніж був складний, невеликий. Прийшов він додому біля 0.30 години 01 червня 2014 року. Потім взяв у неї мобільний телефон і пішов телефонувати. Він тремтів. Ножа вона більше не бачила.
Крім того, судом був допитаний судмедексперт ОСОБА_20 , який суду показав, що мали місце різані рани шиї, колото-різане поранення живота, грудної клітини, пальців. Помер потерпілий від дії колото-ріжучого предмета. Скоріш за все мала місце описка в лікарському свідоцтві про смерть, оскільки труп розтинався 2 числа, і смерть настала за 24-48 годин до розтину, тобто смерть дійсно була можлива 31 травня 2015 року, а ні як зазначено в лікарському свідоцтві про смерть - 01 червня 2014 року.
Пояснення вказаних учасників кримінального провадження, надані ними з дотриманням вимог чинного КПК України, є послідовними, і повністю узгоджуються між собою та з фактичними обставинами справи, а суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що покази, які вони давали на досудовому слідстві та підтвердили в судовому засіданні, незмінні та правдиві, оскільки знаходяться у взаємозв`язку з іншими об`єктивними письмовими доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачених у зазначених злочинах, істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні злочинів у поясненнях цих свідків не вбачається, а деякі розбіжності в зазначених показах свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду. Тому колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції будь-яких порушень законодавства під час відправлення ним правосуддя у даному кримінальному провадженні. А та обставина, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання свідків, висновки експертиз, процесуальні документи за результатами проведених під час досудового розслідування слідчих дій та інші письмові докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченими та захистом, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, на що є посилання в поданих апеляціях.
Не виявлено апеляційним судом й порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Вищезазначений висновок суду підтверджується і дослідженими в судовому засіданні документами, у тому числі:
- протоколом огляду місця події від 01 червня 2014 року, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості між магазином «Фазан 2» по вул. Горького в м. Павлограді та ЗОШ № 2 по вул. Полтавська в м. Павлограді, на якій розташований автомобіль марки «Опель Астра Классик», державний номер НОМЕР_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: 10 відбитків пальців рук, 5 шприців, один недопалок, пляшка «Утренняя роса», пляшка «Горілочка», каністра «Тосол 40», CD диск, мобільний телефон «Самсунг», сім карта МТС, комплект автомобільних чохлів, чохол на рульове колесо, змив речовини бурого кольору, інструкція до відео реєстратору, Акт № 581, авто Опель Астра державний номер НОМЕР_1 /Т. 3 а.к.п. 12-17/;
- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на Опель Астра реєстраційний номер НОМЕР_1 2006 року випуску на ім`я ОСОБА_17 від 28 березня 2012 року /Т. 3 а.к.п. 18/;
- посвідченням водія на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з відкритими категоріями В, С та Е /Т. 3 а.к.п. 19/;
- протоколом огляду від 01 червня 2014 року, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості, розташовану на землях Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, а саме вздовж дороги, яка веде з боку с. Богданівки в напрямку дачного товариства «Самарчанка», виявлено труп чоловіка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході огляду вилучено речі з трупу: футболка та штани, з долонею рук на дві дактилоплівки відібрані мікрочастки з вмістом, відібрані зрізи нігтьових пластин з вмістом. Труп дактилоскопійовано /Т. 3 а.к.п. 22-30/;
- протоколом огляду місця події додатковим від 02 червня 2014 року, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості, розташовану на землях Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, а саме вздовж дороги, яка веде з боку с. Богданівки в напрямку дачного товариства «Самарчанка», виявлено та вилучено: спортивну кофту, предмет схожий на таксометр, навушники, чохол для CD дисків /Т. 3 а.к.п. 33-37/;
- протоколом огляду місця події від 06 червня 2014 року, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості по вул. Лісова с. Богданівка, Павлоградського району біля ЛЕП № 9, де виявлено та вилучено: шашку таксі зеленого кольору з написом «050-678-66-35», блокнот чорного кольору, провід довжиною 90 см., чорного кольору із тумблером та лампочками зеленого та червоно кольорів, ганчірку темно-зеленого кольору /Т. 4 а.к.п. 31-34/;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11 червня 2014 року, за участю підозрюваного ОСОБА_11 , відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_11 в присутності захисника ОСОБА_14 та експерта ОСОБА_20 , пояснив, що вони їхали в автомобілі. В цей час ОСОБА_32 зупинив автомобіль та вийшов на вулицю справити природні потреби. Після того, як він повернувся та вони рушили з місця, він дістав ніж та приставив його до тулубу водія, він знаходився позаду водія та ніж тримав в правій руці. В цей час автомобіль зупинився, а після чого швидко рушив з місця та ОСОБА_35 по інерції відхилився назад, а ніж, так як був приставлений до тулубу, проник у тулуб водія, після чого ОСОБА_52 . Показав, як саме він тримав ніж, куди саме прикладав ніж, та як саме він був розташований стосовно водія таксі. Після чого ОСОБА_53 розповів, що водій вибіг на вулицю, а він вискочив за ним на вулицю. ОСОБА_18 почав казати водію, щоб він зупинився та віддав гроші, але водій продовжував махати руками. Після чого знов заскочив в автомобіль та автомобіль почав рух. ОСОБА_18 в свою чергу заскочив в машину та знов почав погрожувати таксисту, як саме, не пам`ятає. Таксист розвернувся на своєму місці та почав його бити підголовником від крісла, який відірвав. ОСОБА_18 , в свою чергу, почав наносити йому удари у відповідь, як саме, він не пам`ятає. Після чого ОСОБА_35 розповів, що водій таксі розвернувся та побіг в напрямку пустиря. ОСОБА_18 побіг за ним, де відбігли метрів на 30-40 м., він його наздогнав та між ними знову почалася бійка. ОСОБА_18 почав махати в напрямку водія руками в яких був ніж, в якій саме він не пам`ятає, після чого таксист впав, до нього підбіг ОСОБА_32 та щось витягнув з карману у таксиста. Вони побігли назад до автомобіля, де ОСОБА_32 сів за кермо, а ОСОБА_18 назад. Коли почався рух, то ОСОБА_35 побачив, що у нього на руках та кофті кров, а в руках ніж, також в крові, після чого вони почали рух, де проїхавши близько 200 метрів, за мостом зупинилися, та ОСОБА_18 вийшов на вулицю, зняв з себе спортивну кофту та викинув її, після чого в тому напрямку, що й кофта, трохи лівіше, викинув ніж. Після чого сів в машину та вони поїхали з місця скоєння злочину. На місці ОСОБА_35 відповів, що він не пам`ятає, як він наносив удари, та показати не може. Потім ОСОБА_18 вказав на місці напрямок, куди він викинув кофту та ніж /Т. 4 а.к.п. 13-23/;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06 червня 2014 року, за участю підозрюваного ОСОБА_19 , відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_19 в присутності захисника ОСОБА_54 пояснив, що 31 травня 2014 року приблизно о 09.00 годині він разом із ОСОБА_55 після вживання спиртного з ОСОБА_41 прокинулись у нього вдома, та пішли на вулицю. В магазині «Івушка» він в борг придбав 0,7 літра горілки та 5 літрів пива. Вони разом вжили спиртні напої біля школи №7 м. Тернівка. За часом було приблизно 17.00 година. Під час вживання спиртних напоїв, на той момент, коли спиртні напої закінчувались, а грошей у них для придбання спиртних напоїв вже не було, вони вирішили знайти гроші для придбання спиртних напоїв. Тоді ОСОБА_36 запропонував «завалити» водія таксі, якого саме, він не казав. Під словом «завалити» вони зрозуміли, що він мав на увазі вбити водія, щоб заволодіти його майном, грошима. Після того, як вони обговорили всі деталі злочину, який хотіли вчинити, вони підійшли до будинку, де мешкає ОСОБА_51 , та останній зайшов у квартиру. Коли ОСОБА_51 вийшов на вулицю, то він виніс розкладний ніж. Роланд показав ніж, та віддав ОСОБА_44 , так як ОСОБА_36 повинен був різати чоловіка. Після цього вони пішли до магазину «АТБ», розташованого в центрі м. Тернівка. Коли вони підійшли до магазину, то побачили біля магазину автомобіль таксі сірого кольору, марки «Опель - астра», державний номерний знак він не запам`ятає. Водій знаходився в автомобілі. ОСОБА_36 сказав водію, щоб він їхав до річки на «Провал». Вони поїхали. Проїхавши с. Богданівка, він за умовами вчинення злочину, та виконуючи свою роль у вчинені злочину, попросив водія зупинити автомобіль під приводом справити свої природні потреби. Водій зупинив автомобіль, та він вийшов з автомобіля на вулицю, та через деякий час з автомобіля вийшов водій, який тримав рукою правий бік, та побіг в сторону поля. Одразу за ним з автомобіля вийшов ОСОБА_36 та побіг за ним. Роланд знаходився в автомобілі. Водій пробіг десь 40 метрів та впав. ОСОБА_36 його наздогнав, та він побачив, що водій лежить на траві, а ОСОБА_36 наносить водію удари ножем в тулуб. Скільки разів він наніс ударів ножем водієві, сказати не може. Він підбіг приблизно на відстань приблизно 10 метрів та погукав, щоб вони вже поїхали. Потім вони сіли в авто та поїхали прямо, знайшли місце, де повернули авто та поїхали назад. Коли вони проїжджали місце, де лежав таксист, ОСОБА_36 попросив, щоб він зупинив авто, і вийшов до таксиста, щоб впевнитися чи він мертвий. Після цього вони поїхали. На шляху вони викинули шашку таксі в посадку. Також ОСОБА_36 викинув свій светр, так як він вимазав його в кров. Де ОСОБА_36 подів ніж - сказати не може. Вони поїхали у бік с. Богданівка, а потім в м. Павлоград. По дорозі Роланд знайшов телефон водія таксі. ОСОБА_36 чи ОСОБА_51 вставили сім-картку в телефон водія, та зателефонували комусь, щоб придбати наркотики. Потім вони приїхали в м. Павлоград, одразу на пос. Химзавод м. Павлограда де в автомобіль сів «Маркел», та вони поїхали в центр м. Павлограда. «Маркел» вийшов з автомобіля та пішов придбати наркотичну речовину. Він повернувся та приніс їм 5 мл. «опія». Вони на автомобілі від`їхали до річки. Після чого вони вжили наркотики, в цей час ОСОБА_44 стало погано. В цей момент під`їхали працівники міліції, які проїжджали повз, та побачивши, що ОСОБА_44 погано, підійшли до них дізнатися, що таке. В цей момент ОСОБА_36 почав приходити до тями, а працівники міліції поїхали, але вони забрали у них ключі від машини та сказали, що повернуть, коли вони протверезіють. Після чого вони з ОСОБА_41 пішли до м. Тернівки пішки, а Роланд, кудись пропав. Потім ОСОБА_19 біля магазину «АТБ», розташованого в м. Тернівка по вул. Харківська, 26, показав, що тут він разом із ОСОБА_24 та ОСОБА_35 зупинили автомобіль «Опель-Астра» під керуванням чоловіка, відносно якого вони планували напад з метою вбивства. Далі ОСОБА_19 показав, як вони розташувалися в авто, та пояснив, що на вказаному авто вони поїхали в сторону с. Богданівка, і пояснив маршрут руху. На місці ОСОБА_19 показав послідовно їхні ( ОСОБА_24 , ОСОБА_35 , його та водія) дії, а саме: як він попросив водія зупинити авто, вийшов з авто, та приблизно через 30 сек. з авто вийшов водій тримаючись за правий бік тулуба рукою. Показав, що водій побіг в бік ліворуч від авто в поле, а ОСОБА_35 відразу ж сам вийшов з автомобіля та побіг за водієм. Приблизно через 40 метрів ОСОБА_35 наздогнав водія, збив його з ніг і коли водій лежав спиною на траві, ОСОБА_35 знаходився зверху та наніс ножом, який утримував правою рукою, потерпілому не менше 5 ударів у тулуб і ножом порізав шию. Після цього ОСОБА_35 повернувся до автомобіля. Коли ОСОБА_35 сів в авто, у нього була вимазана в крові його кофта. Де був ніж, він не бачив. Після цього вони в авто потерпілого проїхали далі по прямій, через приблизно 800 метрів зупинилися і там ОСОБА_35 викинув свій светр. На вул. Лісова с. Богданівка поблизу опори ЛЕП № 9 ОСОБА_25 вказав на місце, де вони зупинили авто і в кущі викинули «шашки» таксі зеленого кольору та зошит водія якого вбили. В м. Павлограді біля магазину «Фазан-2» по вул. Горького, пояснив, що на даному місці вони залишили автомобіль потерпілого. З авто забрали відео реєстратор, телефон потерпілого, гроші в сумі 360 грн. /Т. 4 а.к.п. 24-30/;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06 червня 2014 року, за участю підозрюваного ОСОБА_12 , відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_12 в присутності захисника ОСОБА_56 пояснив, що 31 травня 2014 року він разом із ОСОБА_35 та ОСОБА_25 розпивали спиртне. Після вживання спиртного він пішов додому перевдягтися і вдома взяв ніж для того, щоб різати продукти. ОСОБА_35 , побачивши у нього ніж, забрав його для того, щоб вбити водія. Коли ОСОБА_35 забрав ніж, він запропонував вчинити напад на випадкового водія таксі і вбити його, щоб заволодіти його грошима і майном. Для цього вони домовилися, що кожен буде роботи, а саме: ОСОБА_32 попросить водія зупинити автомобіль під приводом вийти в туалет, ОСОБА_35 буде наносити удари ножем, а він повинен буде утримувати водія. Всі погодилися і пішли до магазину «АТБ», де взяли перше таксі, яке попалося. На таксі поїхали через с. Богданівка в с/т «Самарчанка». Коли вони їхали по польовій дорозі від с. Богданівка на відстані приблизно 1,5 км. ОСОБА_32 попросив водія зупинити авто. Сам він в цей час напівдрімав. Коли авто зупинилося, ОСОБА_32 вийшов з авто, і коли він відкрив очі, то побачив, що водій вже перебуває на сидінні колінами та повернутий спиною до лобового скла і руками, простягнутими до ОСОБА_35 . Тоді водій побачив, що він прокинувся, відчинив двері і побіг від авто. Де був ОСОБА_32 в цей час, він не знає. ОСОБА_35 побіг за водієм, і у нього в руках був ніж. Сам він не виходив з авто. З авто він бачив, що ОСОБА_35 на відстані десь 50 метрів догнав водія і нахилившись над водієм, став наносити йому удари. Сам він обшукав авто і знайшов 310 грн. ОСОБА_32 теж сів в авто і теж обшукував його, забрав реєстратор. Він побачив, що водійські двері зсередини вимазані у кров. В цей час повернувся ОСОБА_35 і біля авто побачивши, що водій намагався встати, ОСОБА_35 знову пішов до водія і добив його. Коли ОСОБА_35 повернувся другий раз від водія, він був замазаний у кров, і в руках у нього був кухонний ніж з білою ручкою, з шириною леза біля 3-х см. Тоді ОСОБА_35 сів в авто і вони поїхали прямо. Приблизно через 200 метрів вони стали розвертатися, а ОСОБА_35 вийшов з авто, зняв свою кофту і викинув її в кущі. Після цього вони поїхали в с. Богданівка. В авто вони ще знайшли 40 грн. за які купили в Богданівці горілку. Там же вони ще купили горілки і поїхали в ліс, де викинули речі потерпілого («шашку» та проводи до неї, зошит). Таксометр вони викинули ще на місці вбивства. Після цього вони поїхали в м. Павлоград, де залишили авто. Про те, що сталося, він розповів своїй дружині та бабці, коли приїхав додому. Потім ОСОБА_12 показав на місце біля магазину «АТБ», розташованого в м. Тернівка по вул. Харківська, 26, де вказав, що тут він разом із ОСОБА_25 та ОСОБА_35 зупинили автомобіль «Опель-Астра» під керуванням чоловіка, відносно якого вони планували напад з метою вбивства. Далі ОСОБА_12 показав, як вони розташувалися в авто та пояснив, що на вказаному авто вони поїхали в сторону с. Богданівка і показав маршрут руху. Потім ОСОБА_24 вказав на місце, де вони вчинили напад на ОСОБА_16 . Перебуваючи на вказаному місці ОСОБА_12 показав послідовно їхні ( ОСОБА_25 , ОСОБА_35 , його та водія) дії, а саме: як ОСОБА_25 попросив водія зупинити авто, вийшов з авто. Він залишався сидіти на місці та дрімав. Далі ОСОБА_24 показав, що коли він відкрив очі і подивився на водія, той стояв на колінах спиною до лобового скла, ОСОБА_24 сам показав, як саме він це робив. ОСОБА_35 сидів ззаду за водієм, а водій намагався утримувати ОСОБА_35 за руки. У ОСОБА_35 в лівій руці був ніж. Тоді водій відкрив свої двері і побіг від автомобіля. Коли водій вийшов з авто, на боковій поверхні двері водія він побачив кров. Де в цей час був ОСОБА_32 , він не бачив. За водієм побіг ОСОБА_35 . Приблизно через 50 метрів ОСОБА_35 догнав водія, збив його з ніг, і водій лежав спиною на траві. ОСОБА_35 сів зверху водія і, утримуючи ніж в лівій руці, наніс численні удари ножом (який йому дав він) по тулубу зверху вниз та з боків, не більше 5 ударів. Після цього ОСОБА_35 повернувся до авто і сів на заднє сидіння. ОСОБА_35 побачив, що потерпілий намагався встати, і знову пішов до водія. Коли ОСОБА_35 повернувся в авто, він був вимазаний в кров, і в правій руці був ніж з білою рукояттю (не той що дав йому він). Коли ОСОБА_35 сів в авто, ОСОБА_32 , керуючи автомобілем, направив авто в сторону смт «Самарчанка». Проїхавши біля 200 м. Іван зупинив авто і ОСОБА_35 викинув кофту, яка була вимазана в кров. Куди він подів ніж, він не бачив. Грендач показав на місце в с. Богданівка по вул. Лісова поблизу опори ЛЕП № 9, де вони викинули «шашку» з проводами та зошит водія, які знайшли в авто. В м. Павлограді біля маг. «Фазан-2» по вул. Горького, 183 вони залишили автомобіль потерпілого /Т. 4 а.к.п. 35-42/;
- висновком експерта № 277 від 27 червня 2014 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_16 , 1961 року народження, при експертизі трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді різаних ран шиї три (3), повне пересічення сонної артерії та яремної вени, відділення язика та під`язичної кістки від щитовидного хряща, дві (2) колото-різані рани грудної клітини, пошкодження верхньої долі лівої легені, лівосторонній гематоракс, чотири (4), три з яких проникає в черевну порожнину справа, різані рани 2,3,4-го пальців по долонній поверхні правої кисті; множинні садна тильної поверхні кистей, тильної поверхні лівої стопи, задньої поверхні правого передпліччя, крововилив в слизову оболонку у кута рота зліва.
Різана рана в області шиї (№1) с різаною раною і заподіяне в результаті неодноразової дії предметом, володіючим ріжучими властивостями.
Пошкодження в області правої половини живота (рани №№ 4,5,6) є колото-різаними ранами і заподіяні плоским колюче-ріжучим предметом (предметами), із шириною клинка (клинків) протягом поринулої частини не більш 14,2 мм, 15,1 мм і 16,1 мм відповідно, маючого гостре лезо й обух (обухи), товщиною близько 1,7-1,9 мм. Примітка: ширина клинка (клинків) і товщина обуха (обухів) приведені без урахування скорочувальних властивостей шкіри.
Тілесні пошкодження у вигляді різаної рани шиї з пересіченням судин шиї, органокомплекса шиї, проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням лівої легені, проникаюче колото-різане поранення правої половини живота з пошкодженням сальника оцінюються як тяжкі тілесні пошкодження за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння та як такі, що сприяли настанню смерті потерпілого.
Різані рани пальців правої кисті, різана рана правої щоки, правої бокової поверхні шиї без пошкодження судин; не проникаючі колото-різані поранення правої половини грудної клітини та живота оцінюються як легкі тілесні пошкодження які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні(відносно живих осіб).
Крововилив в слизову оболонку кута рота зліва, садна верхніх та лівої нижньої кінцівки за своїм характером оцінюються як легкі тілесні пошкодження та вони могли утворитись від дії тупих твердих предметів або при ударі об такі.
Всі вищеописані тілесні пошкодження утворились безпосередньо перед настанням смерті.
Смерть ОСОБА_16 настала від множинних різаних та колото-різаних ран шиї з пошкодженням судин, проникаючих поранень грудної клітини та живота з пошкодженням лівої легені та великого сальника, які супроводжувались гострою крововтратою, яка й зумовила безпосередню причину смерті.
Даний висновок підтверджується виявленою при розтині трупа морфологічною картиною, характерною для даного виду смерті, а також судово-гістологічним дослідженням, при якому виявлено: недогрів`я та нерівномірне кровонаповнення судин внутрішніх органів, крововиливи у легенях, маси еритроцитів у просвіті дрібних бронхів, плями Мінакова під ендокардом, масивна зовняшня кровотеча, гематоракс зліва 400 мл.
Із морфологічних ознак захворювань у ОСОБА_16 виявлений жировий гепатоз.
Згідно трупних явищ, виявлених при розтині трупа, смерть ОСОБА_16 настала в межах 24-48 годин до моменту експертизи трупа.
Різані та колото-різані пошкодження шиї, грудної клітини, живота, правої кисті, садна верхніх та лівої нижньої кінцівки, крововилив в слизову оболонку у кута рота зліва, утворились прижиттєво, про що свідчать крововиливи в місцях пошкоджень.
Змінені шкіряні покрови у вигляді відслойки епідермісу, утворення пухирів на грудній клітині в епігастральиій області утворились посмертно від довготривалого перебування на сонці.
Поняття «боротьба» та «самооборона» являються юридичними та не входять в компетенцію судово-медичного експерта, однак враховуючи наявність різаних ран пальців правої кисті не виключена можливість, що вони могли утворитись в результаті захвата
леза ножа.
Після тримання проникаючих колото-різаних поранень живота з пошкодженням сальника та грудної клітини з пошкодженням лівої легені, потерпілий міг пересуватись та скоювати цілеспрямовані дії який вичисляється десятками хвилин.
Після отримання різаної рани шиї з пересіченням сонної артерії та яремної вени, відділенням язика та під`язичної кістки від органокомплекса шиї на рівні щитовидного хряща, потерпілий міг жити дуже короткий проміжок часу, та не міг пересуватись, та скоювати цілеспрямовані дії, так як дане пошкодження супроводжується масивною крововтратою, яка призводить до кислородного голодания мозку, що призводить до втрати свідомості, та пошкодження органокомплекса шиї супроводжується шоком.
Враховуючи велику кількість тілесних пошкоджень, їх характер, різні анатомічні області, відповісти на дане запитання не представляється можливим.
Тілесні пошкодження утворились за дуже короткий проміжок часу та судити про послідовність їх заподіяння не представляється можливим.
Різані та колото-різані поранення утворились від дії предмету, який мав колюче-ріжучі властивості.
Крововилив на слизовій оболонці у кута рота зліва утворився від дії тупого твердого предмету, який діяв по ударному механізму з місцем прикладання діючої сили в вищезазначену область; садна на кінцівках утворились від дотичної дії тупих твердих предметів та можливо при ударі об такі.
У потерпілого виявлено три (3) різаних рани шиї, дві (2) колото-різані рани грудної клітини, чотири (4) колото-різаних поранення правої половини живота, - загальна кількість дев`ять (9); різані рани 2,3,4-го пальців правої кисті, які могли утворитись одномоментно.
При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_16 ,1961 року народження, етиловий спирт та його сурогати не виявлені.
При судово-імунологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_16 , 1961 року народження, встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В, за ізоссрологічною системою ABO /Т. 4 а.к.п. 59-65/;
- висновком експерта № 314к від 03 червня 2014 року, згідно якого кров громадянина ОСОБА_19 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти- А, за ізосерологічною системою ABO. В піднігтьовому вмісті правої руки громадянина ОСОБА_19 (об`єкт № 1), що був наданий на дослідження, наявність крові не встановлена. При цитологічному дослідженні знайдені клітини середніх шарів епідермісу та виявлений білок людини.
В піднігтьовому вмісті лівої руки громадянина ОСОБА_19 (об`єкт № 2), що був наданий на дослідження, наявність крові не встановлена. При цитологічному дослідженні знайдені лише клітини поверхневого шару епідермісу, які не придатні для дослідження.
При цитологічному дослідженні встановлено, що епітеліальні клітини з ядрами правої руки громадянина ОСОБА_19 (об`єкт № 1) належать особі чоловічої генетичної статі; при їх серологічному дослідженні виявлений антиген В ізосерологічної системи ABO.
Отримані результати серологічного та цитологічного досліджень і групові характеристики крові осіб, що проходять по даній кримінальний справі, дають можливість припустити, що епітеліальні клітини з ядрами в піднігтьовому вмісті правої руки громадянина ОСОБА_19 (об`єкт № 1) могли походити від чоловіка (чоловіків) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від нього самого, та не могли походити від громадянина ОСОБА_16 /Т. 4 а.к.п. 80/;
- висновком експерта № 322к від 05 червня 2014 року, згідно якого кров громадянина ОСОБА_12 належить до групи 0 з ізогемаглютиніном анти- А і анти- В, за ізосерологічною системою ABO» /Т. 4 а.к.п. 90/.
- висновком експерта № 313к від 03 червня 2014 року, згідно якого кров громадянина ОСОБА_11 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти- В, за ізосерологічною системою ABO». На чохлі рульового колеса (об`єкти №№ 1-3, 5) встановлена наявність поту. На одній ділянці на чохлі (об`єкт № 4) наявність поту не встановлена. На чохлі (об`єкти №№ 1-5) наявність крові не встановлена.
При серологічному дослідженні поту на чохлі рульового колеса (об`єкти №№ 1-3, 5) виявлені антигени А, В і Н. Отримані результати не виключають можливості походження поту у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові АВ з супутнім антигеном Н, такої особи немає по даній справі. Однак, не виключена можливість суміщу або домішку поту у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютиніном анти - В, в тому числі, можливо і від ОСОБА_16 і ОСОБА_11 , оскільки їх груповим характеристикам крові та поту властивий один із виявлених антигенів, а тобто антиген А; від особи (осіб) групи крові В з ізогемаглютиніном анти - А, в тому числі, можливо від ОСОБА_19 , оскільки його груповій характеристиці крові та поту властивий один із виявлених антигенів, а тобто антиген В; від особи (осіб) групи крові 0 з ізогемаглютиніном анти - А і анти В, в тому числі, можливо від ОСОБА_12 , оскільки його груповій характеристиці крові та поту властивий один із виявлених антигенів, а тобто антиген /Т. 4 а.к.п. 100/;
- висновком експерта № 615 від 20 червня 2014 року, згідно якого, згідно «Акту судово-медичного дослідження» за № 442 від 06 червня 2014 року «Кров потерпілого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (акт розтину № 277 від 02 червня 2014 року) належить до групи А з ізогемаглютиніном анти - В, за ізосерологічною системою ABO». При подальшому дослідженні зразка його крові виявлений супутній антиген Н;
- висновком експерта № 616 від 20 червня 2014 року, згідно якого, згідно «Акту судово-медичного дослідження» за № 442 від 06 червня 2014 року «Кров потерпілого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (акт розтину № 277 від 02 червня 2014 року) належить до групи А з ізогемаглютиніном анти - В, за ізосерологічною системою ABO». При подальшому дослідженні зразка його крові виявлений супутній антиген Н;
- висновком експерта № 614 від 18 червня 2014 року, згідно якого, згідно «Акту судово-медичного дослідження» за № 442 від 06 червня 2014 року «Кров потерпілого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (акт розтину № 277 від 02 червня 2014 року) належить до групи А з ізогемаглютиніном анти - В, за ізосерологічною системою ABO». При подальшому дослідженні зразка його крові виявлений супутній антиген Н;
- висновком експерта № 436 від 24 червня 2014 року, згідно якого, згідно «Акту судово-медичного дослідження» № 422 від 06 червня 2014 року судово-медичної експертизи, виконаної у відділенні судово-медичної імунології КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської ОДА, при серологічному дослідженні зразка крові трупа ОСОБА_16 встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи ABO;
- висновком експерта № 433 від 25 червня 2014 року, з якого убачається, що згідно «Акту судово-медичного дослідження» № 442 від 06 червня 2014 року виконаного у відділенні судово-медичної імунології КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» кров трупа ОСОБА_16 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи ABO. При подальшому дослідженні зразку його крові виявлений супутній антиген Н цієї же системи.
В піднігтьовому вмісті обох рук (об`єкти №№ 1; 2) потерпілого ОСОБА_16 , наданому на дослідження, встановлена наявність крові людини.
В піднігтьовому вмісті правої руки (об`єкт № 1) потерпілого ОСОБА_16 знайдені клітини поверхневого шару епідермісу, які не придатні для дослідження.
В піднігтьовому вмісті лівої руки (об`єкт № 2) потерпілого ОСОБА_16 знайдені клітини середнього шару епідермісу та виявлений білок людини.
При цитологічному дослідженні встановлено, що кров в піднігтьовому вмісті правої руки потерпілого ОСОБА_16 належить особі чоловічої генетичної статі. Статева належність крові та клітин в піднігтьовому вмісті його лівої руки не визначена через недостатню кількість ядер клітинних елементів, придатних для статево специфічного диференціювання.
При серологічному дослідженні крові в піднігтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_16 виявлений антиген А ізосерологічної системи ABO.
Групова належність клітин не встановлена оскільки антигени А, В, Н системи ABO не виявлені.
Таким чином, отримані результати цитологічного та серологічного досліджень дають можливість висловитись, що кров в піднігтьовому вмісті правої руки потерпілого ОСОБА_16 могла походити від чоловіка (чоловіків), а кров в піднігтьовому вмісті його лівої руки від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В, якими в даному випадку є як сам потерпілий ОСОБА_16 так і підозрюваний ОСОБА_11 , враховуючи групові характеристики їх крові.
Дані про походження крові в піднігтьовому вмісті обох рук потерпілого ОСОБА_16 від підозрюваних ОСОБА_19 та ОСОБА_15 не отримані /Т. 4 а.к.п. 199-203/.
- висновком експерта-автотоварознавця № 182/14 від 25 серпня 2014 року, згідно якого ринкова вартість автомобілю Opel Astra G, реєстраційний № НОМЕР_1 , зеленого кольору, на момент вчинення злочину, на 31 травня 2014 року з урахуванням зносу, при пробігу 115 000 км, дорівнювала 80 774 грн. 10 коп. /Т. 5 а.к.п. 147-157/.
Таким чином, що стосується зазначених судом доказів у їх сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинних діянь, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції належним чином дослідив ці та інші докази по справі, виклав їх зміст у вироку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у зазначених злочинах відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні та які суд поклав в основу обвинувального вироку, за вказаних у вироку обставин та кваліфікація дій останніх ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях свідків, експерта та даними досліджених в судовому засіданні документів.
Доводи ж апелянтів про те, що деякі обставини справи всебічно не досліджені, є необгрунтованими, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою досліджені обставини зазначених у вироку злочинів. Під час досудового слідства та при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, проведені необхідні експертизи, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи, тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг обвинувачених та захисника про відсутність доказів вини ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень є безпідставними.
Разом з тим, як убачається з апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_14 , неповнотою судового розгляду останні вважають не задоволення судом клопотання про виклик в судове засідання експерта імунолога та цитолога для допиту, на що апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що це питання було предметом розгляду суду першої інстанції і за його результатами було вирішено по суті, а отже вимоги апелянтів в цій частині спростовуються матеріалами справи.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника стосовно розбіжностей в частині зазначення у висновку СМЕ дати вбивства потерпілого ОСОБА_16 , апеляційний суд не може вважати слушними, оскільки судмедексперт ОСОБА_20 , будучи допитаним під присягою в суді першої інстанції, надав аргументовані та послідовні пояснення, що скоріш за все в лікарському свідоцтві про смерть потерпілого була описка, а смерть потерпілого ОСОБА_16 дійсно настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не як зазначено в лікарському свідоцтві про смерть від 01 червня 2014 року, оскільки труп розтинався 2 числа, а смерть настала за 24-48 годин до розтину.
Спростовуються матеріалами кримінального провадження також і посилання обвинуваченого ОСОБА_12 на відсутність фіксації деяких судових засідань судового процесу в суді першої інстанції, зазначених в його апеляції, оскільки перевіркою матеріалів справи встановлено, що судовий розгляд відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 належним чином фіксувався за допомогою звукозаписувальних технічних засобів на підставі ст. 107 КПК України, доказом чого є наявність оптичних дисків із записами всіх судових засідань по даній справі.
Крім того, апеляційним переглядом було встановлено, що обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та особа, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю, під час судового розгляду заявляли, що всі початкові та досудові заяви і покази давалися ними під впливом фізичної сили з боку правоохоронних органів на момент слідства, і що на них чинився психологічний вплив, у зв`язку з чим вважали обвинувачення, пред`явлене їм за ст. 115 КК України, не обґрунтованим та не доказаним, а на питання суду, чому вони не сповістили своїх адвокатів з цього приводу, зазначили, що була наявна істотна загроза для їх здоров`я на момент слідства.
В своїх апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , крім іншого, також вказували на застосування до них недозволених методів слідства, а саме фізичного та психологічного тиску з боку працівників поліції, внаслідок чого вони були змушені обмовити себе у вчиненні злочинів, та просили апеляційний суд забезпечити перевірку цих обставин.
Так, Верховним Судом 11 вересня 2019 року в касаційному порядку ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року у даному кримінальному провадженні було скасовано саме з підстав того, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою доводи засуджених про застосування щодо них незаконних методів ведення досудового розслідування та за відсутності проведення належної перевірки таких доводів шляхом офіційного розслідування, зазначив про їх безпідставність.
Беручи до уваги вказівки Верховного Суду та враховуючи те, що перевірка заяв повинна проводитись неупередженою особою, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ «Захаркін О.М. проти України» від 24 червня 2010 року, а також те, що при наявності підстав та доказів вказане обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 діяння може бути розцінене як кримінально-каране, а суд апеляційної інстанції, в силу своїх повноважень, позбавлений можливості перевірити достовірність вказаних ним обставин, колегією суддів апеляційного суду було доручено керівнику Територіального відділення управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві, яке поширює свою дільність на Дніпропетровську область, провести перевірку зазначених обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обставин щодо застосування до них методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001522 працівниками Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області.
За результатами досудового розслідування слідчим першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_57 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000558 від 29 липня 2020 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях працівників Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Як убачається з даної постанови, в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000558 від 17.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, встановлено, що відомості, викладені у заявах обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_58 та ОСОБА_12 є такими, що не знаходять свого об`єктивного підтвердження. Будь-яких об`єктивних даних, які вказували б на застосування незаконних методів досудового розслідування працівниками Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області під час досудового розслідування №0001522 не встановлено.
Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що посилання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на застосування відносно них органами досудового розслідування недозволених методів ведення досудового слідства у виді психологічного і фізичного насильства, про що останні зазначали і в суді першої інстанції, і під час апеляційного розгляду, надумані, та є засобом захисту обвинувачених від пред`явленого їм обвинувачення, проявів же упередження щодо останніх як з боку слідчих органів, так і з боку суду першої інстанції вивченням матеріалів провадження не виявлено.
Тож, висновок суду першої інстанції про те, що винуватість ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їм злочинів цілком підтверджуються даними, що містяться у протоколах проведення слідчих експериментів за участю засуджених, з яким повністю погоджується і апеляційний суд, є законним, обгрунтованим та умотивованим, а посилання апелянтів на незаконність саме цих доказів і саме на тих підставах, що їх було отримано внаслідок застосування щодо них фізичного та психічного тиску з боку правоохоронних органів, є з огляду на наведене неспроможними.
Таким чином, усі вищенаведені докази винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України. До того ж, колегія суддів критично оцінює позицію обвинувачених, розглядаючи це як спосіб захисту останніх, та приходить до висновку, що поведінку обвинувачених в судовому засіданні та їх доводи, викладені в апеляційних скаргах, неможливо розцінювати інакше, ніж захисно-установчу в суб`єктивно складній несприятливій для них судово-слідчій ситуації з метою уникнути або пом`якшити покарання за скоєні ними злочини.
На думку колегії суддів, в підтвердження такої своєї позиції суд першої інстанції навів досить обґрунтовані і вмотивовані висновки, які в повному обсязі спростовують вищезазначену лінію, побудовану стороною захисту для уникнення обвинуваченими покарання за скоєні кримінальні правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що в цьому кримінальному провадженні органами досудового розслідування здобуті беззаперечні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині потерпілого ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, а також незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, завдавши значної матеріальної шкоди, а суд першої інстанції, давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про кваліфікацію дій останніх за п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 2 ст. 289 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_11 і ОСОБА_12 необгрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.
При вирішенні питання щодо виду та розміру покарання, яке належить обрати ОСОБА_11 , суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно керуючись положеннями ст. ст. 50, 65, 66-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до особливо тяжкого та тяжкого злочинів, невідворотність наслідків, що настали від скоєного, а саме смерть потерпілого, а також конкретні обставини, спосіб, обстановку вчиненого та ставлення самого обвинуваченого до скоєного, взяв до уваги відомості, що характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, яку визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого.
На цих підставах суд першої інстанції призначив ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 2 ст. 289 КК України, з урахуванням ч.1 ст. 70 КК України, у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є його власністю, яке, на думку судової колегії, узгоджується з вимогами ст. ст. 50,65 КК України, є цілком справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Визначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд першої інстанції також, на думку апеляційного суду, правильно керувався положеннями ст. ст. 50, 65, 66-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до особливо тяжкого та тяжкого злочинів, невідворотність наслідків, що настали від скоєного, а саме смерть потерпілого, а також конкретні обставини, спосіб, обстановку вчиненого та ставлення самого обвинуваченого до скоєного, взяв до уваги відомості, що характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та рецидив злочинів і вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, які визнав обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції призначив ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 2 ст. 289 КК України, з урахуванням ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України, у вигляді 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є його власністю, яке, на думку судової колегії, узгоджується з вимогами ст. ст. 50,65 КК України, є цілком справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Що ж стосується доводів прокурора стосовно того, що суд у вироку послався на висновки експертиз, не зазначивши їх назви, номерів, дати їх проведення, а також безпідставного застосування кваліфікуючої ознаки за ч.2 ст.289 КК України - «заподіяння значної матеріальної шкоди», то вони, на думку апеляційного суду, є аргументованими та заслуговують на увагу.
Так, згідно з обвинуваченням, визнаним судом доведеним, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 визнано винними за ч.2 ст.289 КК України - у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, із завданням значної матеріальної шкоди потерпілому.
Втім, під час ухвалення вироку судом першої інстанції застосовано кримінальний закон, який не підлягає застосуванню, оскільки в діях обвинувачених відсутня така кваліфікуюча ознака, передбачена ч.2 ст.289 КК України, як заподіяння значної матеріальної шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.289 КК України та п.3 примітки до цієї статті матеріальну шкоду слід визнавати значною в разі заподіяння реальних збитків на суму від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При вирішенні питання про те, чи були збитки реальними, необхідно виходити з положень п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, де зазначено, що такими збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Якщо транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень внаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує або сума відповідних витрат менша від зазначеної у п.3 примітки до ст.289 КК України, така кваліфікуюча ознака, як заподіяння значної шкоди, відсутня. У випадках, коли особа знищила транспортний засіб, яким незаконно заволоділа, чи призвела до такого стану, що він повністю втратив свою цінність і його вже не можна використовувати за прямим призначенням, розмір реальних збитків дорівнює вартості автомобіля на день учинення злочину. Таким же чином треба вирішувати це питання, якщо транспортний засіб після незаконного заволодіння не знайдено. У разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу, розмір реальних збитків необхідно визначати, виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.
Як убачається з вироку, судом необгрунтовано визнано доведеною наявність кваліфікуючої ознаки заподіяння значної шкоди в діях ОСОБА_11 і ОСОБА_12 при заволодінні транспортним засобом потерпілої ОСОБА_17 , з урахуванням ринкової вартості автомобіля згідно висновку автотоварознавчої експертизи у розмірі 80774,10 грн., оскільки при цьому не враховано, що автомобіль обвинуваченими не знищено, його вилучено та передано потерпілій.
За таких обставин кваліфікувати дії обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_12 за кваліфікуючою ознакою «заподіяння значної матеріальної шкоди» за ч.2 ст.289 КК України, є неправильним, у зв`язку з цим вирок належить змінити шляхом виключення з кваліфікації дій ОСОБА_11 і ОСОБА_12 за ч.2 ст.289 КК України таку кваліфікуючу ознаку як «заподіяння значної матеріальної шкоди».
Крім цього, апеляційний суд, з огляду на вищевикладене, вважає за необхідне доповнити мотивувальну частину вироку словами: «Висновками експертів №615 від 20 червня 2014 року, №614 від 18 червня 2014 року, №436 від 24 червня 2014 року, №433 від 25 червня 2014 року», задовольнивши апеляційні вимоги прокурора.
Вирішуючи питання порядку зарахування обвинуваченим ОСОБА_11 і ОСОБА_12 строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання, колегія суддів враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5ст. 72 КК України(зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно якої якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, а також того, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не було зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення взагалі, що суперечить наведеному вище, вирок суду у цій частині підлягає зміні шляхом зарахування судом апеляційної інстанції обвинуваченим ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , кожному окремо, у строк призначеного покарання період часу попереднього ув`язнення з 02 червня 2014 року по 15 вересня 2016 року та з 11 вересня 2019 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 28 вересня 2020 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України).
Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, вважається застосування закону, який не підлягає застосуванню.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційних вимог прокурора та зміну оскаржуваного вироку в частині виключення з кваліфікації дій ОСОБА_11 і ОСОБА_12 за ч.2 ст.289 КК України кваліфікуючої ознаки - «заподіяння значної матеріальної шкоди» та доповнення мотивувальної частини вироку словами: «Висновками експертів №615 від 20 червня 2014 року, №614 від 18 червня 2014 року, №436 від 24 червня 2014 року, №433 від 25 червня 2014 року», а також вирок підлягає зміні в частині зарахування у строк призначеного покарання періоду часу попереднього ув`язнення, оскільки в іншій частині вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року є законним та обгрунтованим і підлягає залишенню по суті без змін за результатами перегляду в апеляційному порядку.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської міжрайонної прокуратури ОСОБА_13 - задовольнити.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України змінити.
Доповнити мотивувальну частину вироку словами: «Висновками експертів №615 від 20 червня 2014 року, №614 від 18 червня 2014 року, №436 від 24 червня 2014 року, №433 від 25 червня 2014 року».
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на кваліфікуючу ознаку «заподіяння значної матеріальної шкоди» при кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.289 КК України.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зарахувати ОСОБА_11 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 02 червня 2014 року по 15 вересня 2016 року та з 11 вересня 2019 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 28 вересня 2020 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зарахувати ОСОБА_12 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 02 червня 2014 року по 15 вересня 2016 року та з 11 вересня 2019 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 28 вересня 2020 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4