ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали об`єднаного кримінального провадження № 201/1535/20 (пр. № 1-кп/201/251/2021), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 і № 0001251, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Червона Рябина Орловської області Російської Федерації, громадянки України, незаміжньої, з базовою загальною середньою освітою, раніше судимої: 03 лютого 2016 року вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі, від відбування якого, звільнена на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з дворічним іспитовим строком, який ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року було скасовано із направленням засудженої до відбування призначеного покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі, звільненої 13 березня 2018 року за ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2016 році»; 25 лютого 2020 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, від відбування якого, звільнена на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком один рік, не працюючої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Обвинувачена ОСОБА_5 28 січня 2020 року приблизно о 20 годині 20 хвилин, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , в квартирі виявила в лівому кармані куртки, яка належала потерпілому ОСОБА_6 , котра висіла на гачку в прихожій, грошові кошти в сумі 450,00 гривень, купюрами номіналом 200,00 гривень 2 купюри, 1 купюра номіналом 50,00 гривень, котрі належать потерпілому ОСОБА_7 , де в останньої і виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Далі, обвинувачена ОСОБА_8 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, правою рукою взяла з вищевказаного кармана грошові кошти в сумі 450,00 гривень, купюрами номіналом 200,00 гривень 2 купюри, 1 купюра номіналом 50,00 гривень, та доводячи свій злочинний умисел до кінця, обвинувачена ОСОБА_8 , залишила місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим майном, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 , майнову шкоду у розмірі 450,00 гривень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у скоєному злочині визнала у повному обсязі та підтвердила фактичні обставини щодо вчиненого нею діяння і викладених у обвинувальному акті, пояснивши суду, що вона дійсно 28 січня 2020 року близько 20.20 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрала з куртки потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 450,00 гривень, якими розпорядилася на власний розсуд.

2. Обвинувачена ОСОБА_5 09 червня 2020 року приблизно о 04 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , виявила на тумбі котра розташована в кімнаті вищевказаної квартири мобільний телефон «Lenovo A536», imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 1050,00 гривень, котрий належить потерпілій ОСОБА_10 , де в останньої і виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна вчиненому повторно.

Далі, ОСОБА_8 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, правою рукою взяла з вищевказаної тумби мобільний телефон «Lenovo А536», imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 1050,00 гривень, та доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 , залишила місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим майном, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 , майнову шкоду у розмірі 1050,00 гривень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у скоєному злочині визнала у повному обсязі та підтвердила фактичні обставини щодо вчиненого нею діяння і викладених у обвинувальному акті, пояснивши, що вона дійсно 09 червня 2020 року близько 04.30 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , таємно викрала з тумби мобільний телефон «Lenovo А536», який належить потерпілій ОСОБА_10 , яким розпорядилася на власний розсуд.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину і особи обвинуваченої ОСОБА_5 , яка на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, свою вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялася у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують її покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_5 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченій ОСОБА_5 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких, кількості епізодів злочинної діяльності, їх конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка, незважаючи на те, що свою вину визнала повністю і щиро розкаялася у скоєному, однак, систематично вчинила декілька кримінальних правопорушень, раніше притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, не працевлаштована та не має постійного доходу, що вказує про небажання останньої встати на шлях виправлення, а також обставинам, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 і відсутністю таких, що їх обтяжують, а отже, сукупність всіх цих даних свідчить про недоцільність призначення ОСОБА_5 покарання, не пов`язаного з реальним його відбуттям, а призначення реального покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам справедливості, достатності і співрозмірності призначення покарання.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 25 лютого 2020 року була засуджена вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі та звільнена від відбування призначеного їй покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком один рік, при цьому, вчинила інкриміновані їй суспільно-небезпечні діяння, як до винесення зазначеного вироку суду, так і після, в той же час, з урахуванням того, що за цим вироком суду ОСОБА_5 призначається реальне покарання за обома епізодами злочинної діяльності, суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України за епізодом злочинної діяльності від 28 січня 2020 року, вчиненого до постановлення вищевказаного вироку суду, у зв`язку із чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_5 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду.

Також, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_5 цим вироком суду покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року у виді шести місяців позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_5 покарання у виді двох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту її затримання після набрання цим вироком суду законної сили в порядку звернення його до виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 150 грн. (сто п`ятдесят гривень) 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1