Провадження № 1-кп/947/1289/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001160 від 03.09.2020 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Болград Болградського району Одеської області, громадянина України, болгарин, з середньо - технічною освітою, не одруженого, працюючого за наймом, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,
ВСТАНОВИВ:

02.09.2019 року, біля 20 годин 09 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 пересуваючись за кермом автомобілю марки «Ford Focus» в кузові білого кольору, д/н НОМЕР_3 , біля будинку № 51 по вулиці Ільфа та Петрова в м. Одесі був зупинений екіпажем патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху.
У вказаному екіпажі патрульної поліції «Океан 0102» перебували інспектори 2 взводу 5 роти 1 батальйону УПП в Одеській області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_4 (посвідчення ОДП 016179 від 19.05.2020 дійсне до 19.05.2024, спеціальний жетон № 0173336) та лейтенант поліції ОСОБА_6 (посвідчення ОДП 012655 від 19.02.2019 дійсне до 19.02.2023, спеціальний жетон № 0004784), які відповідно до книги розстановки сил та засобів, перебуваючи у форменому одязі працівників патрульної поліції з нагрудними жетонами 02.09.2020 несли службу з патрулювання території Київського району м. Одеси на патрульному автомобілі «Тоyota Prius» д/н НОМЕР_4 з маркуванням «Патрульна поліція».
Виконуючи свої службові обов`язки відповідно до:
- ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» назвали свої прізвища, посади, спеціальні звання пред`явивши при цьому свої службові посвідчення.
- п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» - вжили заходи з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень;
- п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» - вжили заходи, спрямовані на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;
- ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» - проінформували водія про конкретну причину зупинення ними транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статі, запропонували ОСОБА_5 надати документи, що посвідчують право керування вищевказаним транспортним засобом на підставі:
- п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» - поліція має право використовувати такі превентивні заходи, як перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд;
- п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» - поліцейський має право провести перевірку документів особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; поліцейський має право якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення;
- ч. 1 ст. 34 Закону України «Про національну поліцію» - поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням поліцейським візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу.
- ч. 4 ст. 37 Закону України «Про національну поліцію» - поліцейський має право тимчасово обмежити фактичне володіння річчю або пересування транспортного засобу для запобігання небезпеці, якщо є достатні підстави вважати, що річ або транспортний засіб можуть бути використані особою з метою посягання на своє життя і здоров`я або на життя чи здоров`я іншої людини, або пошкодження чужої речі, про що, ОСОБА_5 було повідомлено та запропоновано полишити належний йому транспортний засіб та не сідати за керму в стані з явними ознаками алкогольного сп`яніння, так як, на нього за даною подією вже складено адміністративний протокол передбачений за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Ігноруючи законні вимоги працівників патрульної поліції, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 вийшов із салону автомобілю, та не бажаючи пред`явити документи, які посвідчують право керування та реєстрацію транспортного засобу почав вести себе агресивно, висловлюючись нецензурною лайкою на адресу поліцейських.
Надалі, обвинувачений ОСОБА_5 достовірно розуміючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є працівниками патрульної поліції, а саме інспекторами УПП в Одеській області ДПП та виконують службові обов`язки, з мотивів неповаги до авторитету органів державної влади та правоохоронної діяльності в цілому, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, з метою припинення виконання ними своїх службових обов`язків, з ціллю уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення навмисно наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в обличчя, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді синця та садно лівої скроневої області, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 345 КК України умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 02.09.2019 року, біля 20 годин 09 хвилин, він пересуваючись за кермом автомобілю марки «Ford Focus», та біля будинку № 51 по вулиці Ільфа та Петрова в м. Одесі, його зупинив екіпаж патрульної поліції за порушення правил дорожнього рух, та склали адмінпротокол відносно нього за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Потім працівники патрульної поліції запропонували залишити автомобіль, та не сідати за кермо автомобіля в стані алкогольного сп`яніння. Він не виконав прохання працівників поліції, на їх адресу висловився нецензурною лайкою та вдарив по обличчю одного із працівників поліції. У скоєному він щиро кається, та просив потерпілого його вибачити за скоєне.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 345 КК України, за кваліфікуючими ознаками - умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом визнано, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 ,який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність у потерпілого вимог матеріального характера до обвинуваченого, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, та обвинувачений публічно вибачився за скоєне перед потерпілим, враховуючи вищезазначені обставини, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання,суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 з застосуванням ст. 75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Потерпілий ОСОБА_4 цивільний позов по справі не заявляв.
Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370-374,376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 3 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1