печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
установив:
17.09.2020 р. старший слідчий першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 за погодженням із заступником начальника другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у сфері нагляду за кримінальними провадженнями про військові злочини та у сфері оборонно-промислового комплексу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до суді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що слідчими Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 25.02.2019 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 410, ч. 3 ст. 425 КК України.

У клопотанні зазначено, що 11.09.2020 р. у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні: кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 13.05.2014 р.), а саме:складання та видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Зокрема, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що в період з квітня 2018 р. по грудень 2018 р., будучи директором ТОВ «ВКФ «Астера», діючи за попередньою змовою із невстановленими службовими особами Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (далі «Північне ТКЕУ»), обіймаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто, будучи службовою особою, шляхом включення обсягів невиконаних робіт та непридбаних матеріалів до офіційних документів - актів приймання виконаних будівельних (примірна форма КБ-2В) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форма КБ-3) та їх оплати Північним ТКЕУ, заволоділа державними коштами останнього у сумі 3 073 968,26 грн з урахуванням ПДВ, виділеними на будівництво об`єкту «Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) №1, смт. Мирне, Запорізька обл., військове містечко № 12, 57 омпбр», та у сумі 2 322 742,57 грн з урахуванням ПДВ, виділеними на будівництво об`єкту «Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) №2, смт. Мирне, Запорізька обл., військове містечко № 12, 57 омпбр», тобто всього коштами у загальній сумі 5 396 710,83 грн з урахуванням ПДВ, що більш ніж у шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Крім того ОСОБА_5 підозрюється в тому, що в період з вересня 2018 р. по грудень 2018 р., будучи директором ТОВ «ВКФ «Астера», діючи умисно, за попередньою змовою із невстановленими службовими особами Північного ТКЕУ, обіймаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто, будучи службовою особою, склала та видала завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: акти приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форма КБ-3), форма яких визначена у національному стандарті ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, прийнятого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 293 від 05.07.2013 «Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013», та які містили неправдиві відомості щодо обсягів виконаних будівельних робіт та придбаних матеріалів по об`єкту «Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) №1, смт. Мирне, Запорізька обл., військове містечко № 12, 57 омпбр» та об`єкту «Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) №2, смт. Мирне, Запорізька обл., військове містечко № 12, 57 омпбр». Внаслідок оплати Північним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оброни України () указаної у підроблених документах вартості обсягів невиконаних робіт та непридбаних матеріалів, останньому завдано шкоди на загальну суму 5 396 710,83 грн з урахуванням ПДВ, що більш ніж у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Згідно ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_5 , є нетяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Метою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 згідно ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.
Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Підозрювана, її захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, вислухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків.
11.09.2020 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 (в редакції Закону від 13.05.2014 р.) КК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, зокрема, документами, вилученими 22.03.2019 р. під час проведення обшуку в Північному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінні Міністерства оборони України за адресою: м. Чернігів, вул. О. Молодчого, 17, а саме: договорами підряду № 150 від 27.04.2018 р., № 151 від 27.04.2018 р., договорами відповідального зберігання майна від 06.09.2018 р., від 21.09.2018 р.; накладними на придбання будівельних матеріалів; рахунками ТОВ «ВКФ «Астера» на оплату, платіжними дорученнями щодо перерахування Північним ТКЕУ коштів на рахунки ТОВ «ВКФ «Астера», довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форми № КБ-3), актами приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма № КБ-2В), зазначені документи, зокрема, підтверджують укладання між ТОВ «ВКФ «Астера» (в особі директора ОСОБА_5 ), як генпідрядником, та Північним ТКЕУ, як замовником, вищевказаних договорів підряду на будівництво казарм поліпшеного планування № 1 та № 2 у смт. Мирне Запорізької області, військове містечко № 12, перерахування коштів Північним ТКЕУ на рахунки ТОВ «ВКФ «Астери» в якості попередньої оплати (авансу) та, у тому числі, за фактично невиконані роботи, складання та підписання офіційних документів, куди були включені обсяги фактично невиконаних робіт (непридбаних матеріалів), подачу останніх для проведення оплати; висновком експертів Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 27.06.2019 р. № 21-28 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. Під час вказаної експертизи встановлені обсяги фактично невиконаних робіт (непридбаних матеріалів), які були включені до офіційних документів примірної форми КБ-2В та КБ-3 та безпідставно оплачені Північним ТКЕУ шляхом перерахування коштів на рахунки ТОВ «ВКФ «Астера»; висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 20.08.2020 р. № 17-3/1443 за результатами проведення комплексної почеркознавчої та технічної експертизи документів. Під час вказаної експертизи встановлено, що саме ОСОБА_5 виконано підписи у більшості підроблених офіційних документів примірної форми КБ-2В та КБ-3, до яких включалися обсяги фактично невиконаних робіт (непридбаних матеріалів); протоколом огляду документів від 28.08.2020 р. з додатком до нього письмовими поясненнями спеціаліста. Під час вказаного огляду встановлено, зокрема, обставини нецільового використання ТОВ «ВКФ «Астера» частини коштів, наданих в якості попередньої оплати (авансу), отриманої від Північного ТКЕУ; включення до офіційних документів примірної форми КБ-2В та КБ-3 як придбаних будівельних матеріалів майна, яке насправді не придбавалося у ПП «Сонант-СВ» та ПрАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 5»; встановлення, з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи, збитків, завданих Північному ТКЕУ внаслідок оплати фактично невиконаних робіт (непридбаних матеріалів); висновком експерта від 09.09.2020 р. № 1-09/09/2020-се за результатами проведення судово-економічної експертизи. Під час вказаної експертизи підтверджено проведення Північним ТКЕУ розрахунків із ТОВ «ВКФ «Астера» за фактично невиконані роботи (непридбані матеріали), підтверджено нецільове використання частини попередньої оплати (авансу), документально підтверджено матеріальні збитки, завдані Північному ТКЕУ внаслідок перерахування на рахунки ТОВ «ВКФ «Астера» коштів за фактично невиконані роботи (непридбані матеріали); документами: виписками про рух коштів по рахунках ТОВ «ВКФ «Астера», відкритих в АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Банк Кредит Дніпро», АТ «ОТП Банк», АТ КБ «ПриватБанк». Вказані документи підтверджують обставини отримання ТОВ «ВКФ «Астера» коштів від Північного ТКЕУ в повному обсязі, у тому числі, за фактично невиконані роботи (непридбані матеріали), а також нецільове використання частини коштів, отриманих від Північного ТКЕУ в якості попередньої оплати (авансу); документами: копіями видаткових накладних № 276 від 03.07.2018 р., № 288 від 27.07.2018 р., нібито виданих ПРАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 5» () та відповіддю ПРАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 5» () від 07.07.2020 р. № 109 із додатками, якою підтверджуються обставини підробки указаних накладних на постачання будівельних матеріалів від вказаної юридичної особи на користь ТОВ «ВКФ «Астера» та подальшого включення фактично непридбаних матеріалів до актів примірної форми КБ-2В та їх оплати Північним ТКЕУ; документами: копіями накладних № 278 від 06.07.2018 р., № 289 від 10.07.2018 р., № 233 від 01.06.2018 р., нібито виданих ПП «Сонант-СВ», листом указаного підприємства від 06.07.2020 р. № 06/07-20, яким підтверджуються обставини підробки указаних накладних на постачання будівельних матеріалів від вказаної юридичної особи на користь ТОВ «ВКФ «Астера» та подальшого включення фактично непридбаних матеріалів до актів примірної форми КБ-2В та їх оплати Північним ТКЕУ; документами: платіжними дорученнями, згідно яких здійснювалися видатки з рахунків Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України по об`єктам «Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) №1, смт. Мирне, Запорізька обл., військове містечко «12, 57 омпбр», «Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) №1, смт. Мирне, Запорізька обл., військове містечко «12, 57 омпбр» з Державної казначейської служби України у Чернігівській області; показаннями допитаних як свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 21.10.2019 р., якими підтверджуються обставини надання ОСОБА_5 та її представниками на підпис вказаним особам, які здійснювали технічний нагляд за будівництвом, актів примірної форми КБ-2В з переліком нібито придбаних матеріалів, які насправді на будівництві були відсутні; показаннями свідка ОСОБА_9 від 25.03.2019 р. щодо підписання ним як інженером з технічного нагляду на прохання ОСОБА_5 без фактичної перевірки акта приймання виконаних будівельних робіт; показаннями свідка директора ПП «Сонант-СВ» ОСОБА_10 від 28.10.2019 р. щодо відсутності будь-яких взаємовідносин між ПП «Сонант-СВ» і ТОВ «ВКФ «Астера» та непостачання на адресу останнього будь-яких будівельних матеріалів; показаннями свідка головного інженера ТОВ «Акві-Буд» ОСОБА_11 від 17.06.2020 р., показаннями свідка директора ТОВ «Акві-Буд» ОСОБА_12 щодо придбання за власний кошт ТОВ «Акві-Буд» у 2019-2020 рр. матеріалів та проведення частини робіт, які включалися ще у 2018 р. ТОВ «ВКФ «Астера» до актів примірної форми КБ-2В та які безпідставно оплачувалися Північним ТКЕУ; іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Слідчий суддя, приймаючи рішення, виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні, та доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, інкримінованих їй стороною обвинувачення. Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрювану з певними злочинами, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, за якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в противагу чому сторона захисту не навела будь-яких аргументів, які б спростовували доводи, зокрема, ризиків передбачених: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки, враховуючи, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальних відповідальності та переховування від органів досудового розслідування; згідно показів головного бухгалтера ТОВ «ВКФ «Астера» ОСОБА_13 та матеріалів Головного оперативного управління Державного бюро розслідувань встановлено, що ОСОБА_5 виїздила до тимчасово окупованих територій Луганської області; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на цей час досудове розслідування кримінального провадження триває, проводяться та заплановане проведення низки слідчих дій з метою отримання доказів, які підозрювана може знищити, сховати або спотворити. Крім того, на даний час частина бухгалтерської та фінансово-господарської документації, яка може мати значення для досудового розслідування, перебуває у володінні ТОВ «ВКФ «Астера», директором вказаного підприємства є ОСОБА_5 , будучи наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, остання має вільний доступ до зазначених документів, може знищити, приховати, замінити або спотворити документи, які можуть мати значення у вказаному кримінальному провадженні; 3) можливість незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 може особисто незаконно впливати на свідків, експертів у вказаному кримінальному провадженні з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань чи взагалі надання будь-яких показань, спонукання службових осіб до знищення чи спотворення інформації, яка міститься в документах та речах, що перебувають у володінні суб`єктів господарської діяльності, що мають відношення до вказаного кримінального провадження. Наявність зазначеного ризиків обґрунтовується тим, що у зв`язку із складністю вказаного кримінального провадження, резонансністю та багатоепізодністю у органу досудового слідства виникла необхідність у допиті у якості свідків ряду осіб, покази яких мають важливе значення для встановлення фактів та обставин, що мають значення у вказаному кримінальному провадженні. ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження шляхом їх підкупу або примушування. На даному етапі досудового розслідування встановлюються інші причетні до вчинення кримінальних правопорушень особи, а також допитуються свідки, на яких підозрювана може впливати з метою уникнення кримінальної відповідальності як нею особисто, так і іншими особами; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення особливо тяжкого злочину до неї може бути застосовано виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Перебуваючи на волі до вирішення питання про виявлення майна з метою його конфіскації та накладення на нього арешту наявний ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі до вирішення наведеного вище питання, вчинить активні дії щодо приховання такого майна, перешкоджаючи таким чином кримінальному провадженню, зокрема, щодо досягнення мети та завдань кримінального провадження, невідворотності покарання та його достатності. Крім того, під час досудового розслідування встановлено наявність у ОСОБА_5 можливих корупційних зв`язків у правоохоронних органах, що підтверджується допитом свідка ОСОБА_12 та матеріалами Головного оперативного управління Державного бюро розслідувань, які вона може використати з метою впливу на свідків чи перешкоджання досудовому розслідуванню іншим чином. Також ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом вчинення інших злочинів, зокрема, службових підроблень, для уникнення кримінальної відповідальності, приховування слідів злочину, як це мало місце з підробкою накладних на придбання будівельних матеріалів та укладення фіктивних договорів відповідального зберігання фактично не придбаного майна.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість злочинів, характер вчинених кримінальних правопорушень, дані, які характеризують ОСОБА_5 , її вік та стан здоров`я, її сімейний, майновий стан, соціальні зв`язки, та враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і приходить висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді дійти висновку про наявність ризиків, які наведені вище, а для їх запобігання, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище. Питання доведеності вини підозрюваної у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації її дій слідчим суддею під час розгляду клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.
Крім того, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави, а також покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного у обґрунтування даного клопотання.
Так, згідно пункту 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає пункту 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.
При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя поряд з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», у рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії».
Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх корисливий мотив, матеріальне становище підозрюваної, тяжкість правопорушень, у яких вона підозрюється, слідчий суддя вважає, що застава у межах відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 , яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, що застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно, а тому приходить до висновку, про необхідність визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави, розмір якої визначити у 2 460 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 5 404 620 (п`ять мільйонів чотириста чотири тисячі шістсот двадцять) гривень, що зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків з урахуванням вказаних обставин. Таким чином застава, яку просять слідчий, прокурор, на думку слідчого судді, не є надмірно обтяжливою, та такою, що не виправдує мету застосування запобіжного заходу.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 09 листопада 2020 р., включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000013 від 25.02.2020 р.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, розмір якої визначити у 2 460 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 5 404 620 (п`ять мільйонів чотириста чотири тисячі шістсот двадцять) гривень, зобов`язавши підозрювану ОСОБА_5 в разі внесення застави прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та слідчого, а також виконувати наступні обов`язки:
не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
носити електронний засіб контролю.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:
отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

МФО: 820172
банк: Державна казначейська служба України, м. Київ
рахунок отримувача UA1012089.
Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 09 листопада 2020 р., включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000013 від 25.02.2020 р.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана ОСОБА_5 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваної, обвинуваченої та її явки за викликом.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1