Справа № 171/250/20
Провадження № 1-кп/0182/790/2020
У Х В А Л А
Іменем України

24.04.2020 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001093 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 115 КК України
за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А:
В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0001093 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 115 КК України.
У судовому засіданні прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої, оскільки, стосовно неї продовжують існувати ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від суду обвинуваченої, тиску на свідків з метою зміни ними своїх показань.

Обвинувачена ОСОБА_5 відмовилась від участі в судовому засіданні в режимі відео конференції.

Захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який домашній арешт, за адресою АДРЕСА_1 . Захисник зазначив, що клопотання прокурора є немотивованим, обвинувачена проживала разом зі своїм цивільним чоловіком, в належному їй будинку.

Вислухавши думку сторін судового провадження, колегія суддів враховує наступне.

ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що може спонукати її переховуватись від суду.

В рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», п.36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. При цьому колегія суддів враховує положення ст..178 КПК України, тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченій, у разі визнання її вини у вчиненні злочину, в якому ОСОБА_5 обвинувачується, вчинення нею злочину, який потягнув за собою смерть людини, що у свою чергу, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченій.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Також колегія суддів враховує, що суду не надано ніяких доказів того, що обвинувачена є власником житла, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Також стороною захисту не зазначені особи, які б могли утримувати обвинувачену у разі обрання їй більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

За таких обставин колегія суддів вважає клопотання прокурора мотивованим та таким, що підлягає задоволенню.

Строк тримання під вартою обвинуваченої, належить продовжити на 60 днів .

Відповідно до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, застава не визначалась.

Керуючись ст. 314 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченої задовольнити, в задоволенні клопотання захисника відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_5 строкдії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не більше, ніж на 60 днів то б то до 21.06.2020 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3