ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали об`єднаного кримінального провадження № 201/7378/19 (пр. № 1-кп/201/151/2021), відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 0001558, 0000204, 0001502, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 30 квітня 2015 року вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років восьми місяців позбавлення волі; 19 вересня 2018 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, від відбування якого, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком три роки; 25 червня 2019 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі; 11 липня 2019 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі; 04 листопада 2020 року вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Обвинувачений ОСОБА_4 13 квітня 2019 року близько 03.00 години прийшов на територію КП «Солонянська ЦРЛ» ДОР, розташованої по вул. Усенко, 13 в смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, де, маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна із проникненням в інше приміщення, із корисливих спонукань з метою особистої наживи, шляхом пошкодження замку на воротах, проник до приміщення гаражу № НОМЕР_1 , звідки таємно потворно, шляхом демонтажу, з автомобіля УАЗ, р/н НОМЕР_2 , викрав акумуляторну батарею 6СТ - 60 Аз, напругою 12 V, вартістю 1600 гривень, що належить КП «Солонянська ЦРЛ» ДОР, після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим наніс потерпілим КП «Солонянська ЦРЛ» ДОР, матеріальну шкоду на загальну суму 1600 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті, пояснивши суду, що він дійсно 13 квітня 2019 року близько 03.00 години, проник до приміщення гаражу № НОМЕР_1 , розташованого на території КП «Солонянська ЦРЛ» ДОР за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, вул. Усенко, 13, де з припаркованого у цьому місці автомобіля УАЗ, р/н НОМЕР_2 , викрав акумуляторну батарею, після чого, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

2. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 02 травня 2019 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Лазаряна, буд. 2, а саме у сквері на території ДНУЗТ ім. академіка В. Лазаряна, побачив мобільний телефон ТМ «Samsung», модель СТ-85610, котрий перебував у сумці належній потерпілому ОСОБА_5 та який визначив об`єктом свого злочинного посягання, після чого, у обвинуваченого виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, дочекавшись моменту, коли потерпілий ОСОБА_5 відлучився, дістав правою рукою з сумки, мобільний телефон ТМ «Samsung», модель СТ-85610, та поклав до кишені, одягнутих на ньому штанів.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, обвинувачений ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, та в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 750 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті, пояснивши суду, що він дійсно 02 травня 2019 року приблизно о 14.30 годині, перебуваючи в сквері на території ДНУЗТ ім. академіка В. Лазаряна, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Лазаряна, буд. 2, таємно дістав правою рукою з сумки потерпілого ОСОБА_6 , коли останній відлучився, мобільний телефон ТМ «Samsung», модель СТ-85610, та поклав його до кишені, одягнутих на ньому штанів, після чого, з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

3. Далі, обвинувачений ОСОБА_4 19 травня 2019 року близько 14.20 годин, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , побачив в кімнаті на столі гаманець чорного кольору, всередині якого знаходилися грошові кошти в сумі 750 гривень: 1 купюра номіналом 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 50 гривень, що належать ОСОБА_7 , які він визначив об`єктом свого злочинного посягання, після чого, у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись у вказаний час та у вказаному місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, взяв зі столу у кімнаті гаманець чорного кольору і дістав звідти грошові кошти у сумі 750 гривень: 1 купюра номіналом 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 50 гривень, що належать ОСОБА_7 , та поклав їх у кишеню штанів, в які був одягнений.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 750 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті, пояснивши суду, що він дійсно 19 травня 2019 року приблизно о 14.20 годині, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав з гаманця, належного потерпілій ОСОБА_7 , грошові кошти у сумі 750 гривень, однією купюрою номіналом 500 гривень, однією купром номіналом 200 гривень та однією купюрою номіналом 50 гривень, які поклав до кишені, одягнутих на ньому штанів, після чого, з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд

4. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 23 травня 2019 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Лазаряна, буд. 2, а саме у сквері на території ДНУЗТ ім. академіка В. Лазаряна побачив мобільний телефон ТМ «Nokia», модель 206, котрий перебував у сумці належній потерпілому ОСОБА_8 та який визначив об`єктом свого злочинного посягання, після чого, у обвинуваченого виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, дочекавшись моменту коли потерпілий ОСОБА_8 відлучився, дістав правою рукою з сумки мобільний телефон TM «Nokia», модель 206, та поклав до кишені, одягнутих на ньому штанів.

Далі, доводячи свій злочинний умисел до кінця, обвинувачений ОСОБА_4 залишив місце скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим майном, та в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду у розмірі 276 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті, пояснивши суду, що він дійсно 23 травня 2019 року приблизно о 18.30 годині, перебуваючи в сквері на території ДНУЗТ ім. академіка В. Лазаряна, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Лазаряна, буд. 2, таємно дістав правою рукою з сумки потерпілого ОСОБА_8 , коли останній відлучився, мобільний телефон TM «Nokia», модель 206, та поклав його до кишені, одягнутих на ньому штанів, після чого, з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 :

-у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

-у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно і поєднаному із проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєних злочинів та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії нетяжкого і тяжкого злочинів, конкретним їх обставинам і наслідкам, зокрема, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і способу заволодіння чужим майном, розміру викраденого майна, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який, незважаючи на те, що свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, не працевлаштований та не має постійного доходу, що вказує про небажання останнього стати на шлях виправлення, а також обставинам, що пом`якшують і відсутністю таких, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а отже, сукупність всіх цих даних свідчить про недоцільність призначення ОСОБА_4 покарання, не пов`язаного з реальним його відбуттям, а призначення реального покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 04 листопада 2020 року був засуджений вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі, при цьому, вчинив інкриміновані йому суспільно-небезпечні діяння у цьому кримінальному провадженні до винесення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим, враховуючи реальний характер призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком суду, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком суду у виді чотирьох років позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_4 покарання обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, зарахувати у строк призначеного ОСОБА_4 цим вироком суду покарання, строк відбутого ним покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року.

Речові докази навісний замок, який зберігається у камері схову речових доказів Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 000195) повернути власникові.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 628 грн. (шістсот двадцять вісім гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1