УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в якому просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.01.2017 у справі № 760/18756/16-к на майно ОСОБА_4 , а саме:

на транспортні засоби:

причіп СЗАП 8527, 1989 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ; вантажний автомобіль «Камаз 5320», 1987 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 ; вантажний автомобіль «Камаз 55102», 1984 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 ; вантажний автомобіль «Камаз 55102», 1989 р.в., д.н.з. НОМЕР_4 ; причіп ГЛБ 8527, 1979 р.в., д.н.з. НОМЕР_5 ; легковий автомобіль «УАЗ 3909», 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_6 ; вантажний автомобіль «Камаз 5502», 1989 р.в., д.н.з. НОМЕР_7 ; причіп «КМЗ ПВ-01Ч», 2020 р.в., д.н.з. НОМЕР_8 ; легковий автомобіль «Daihatsu Rocky Hardtop», д.н.з. НОМЕР_9 ; напівпричіп «МАЗ 9397», 1992 р.в., д.н.з. НОМЕР_10 ; легковий автомобіль «Fiat Ducato», 2005 р.в., д.н.з. НОМЕР_11 ;

нерухоме майно:

будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншому випадку просив скасувати арешт на частину майна, що на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 .

В обґрунтування своїх вимог, заявник вказує, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.01.2017 року у справі №760/18756/16-к накладено арешт на майно підозрюваного у кримінальному провадженні №000591 від 24.09.2015р. ОСОБА_4 .

Розгляд клопотання детектива НАБУ відбувався без участі сторони захисту, при розгляді клопотання не були враховані доводи сторони захисту.

Також, вказував, що сторону захисту жодним чином не повідомлено про накладення арешту на майно, не направлено, як того передбачає ч.7 ст. 173 КПК України, копії ухвали, яку самостійно відшукали у Єдиному реєстрі судових рішень.

Разом з тим, заявник зазначив, що вищевказане майно придбане ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час спільного проживання переважно за кошти отримані ОСОБА_4 від здійснення господарської діяльності. При цьому, батько ОСОБА_5 ОСОБА_6 неодноразово матеріально допомагав молодому подружжю. Крім того, ОСОБА_5 не тільки вела домашнє господарство, доглядала за дитиною, а також вела бухгалтерську та податкову звітність ОСОБА_4 як ФОП та директора Товариства.

Вказує, що ОСОБА_5 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, а відтак не входить до кола осіб, на майно яких в силу ч.5 ст. 170 КПК України може бути накладений арешт з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Заявник вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчим суддею порушено порядок розгляду клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , не досліджено суттєвих обставин, обмежено конституційні права не тільки підозрюваного у кримінальному провадженні, а й інших осіб.

У судовому засіданні заявник та його адвокат клопотання підтримали із зазначених у ньому підстав та просили його задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб
Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000591 за ч.3 ч.5 ст. 191, ч.1 ч.2 ст. 364, ч.3, ч.5 ст. 209, ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 205, ч.1 ст. 382, ч.1 ст. 388 КК України щодо заволодіння посадовими особами ДП «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської ДСГДС НААН» майном підприємства в особливо великих розмірах, зокрема, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 191 КК України.

Також, встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.01.2017 року накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 із забороною відчуження та арешт з якого просить заявник скасувати.

Як вбачається з ухвали слідчого судді арешт на майно було накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру.
Слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання детектива та накладення арешту на майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .
При цьому, з ухвали слідчого судді про накладення арешту не вбачається, що арешт на нерухоме майно було накладено, оскільки це майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, арешт був накладений обґрунтовано, а також, що таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, на даній стадії кримінального провадження, є обґрунтованим та пропорційним меті кримінального провадження.
Разом з тим, заявником не доведено необґрунтованість накладення арешту та того, що на даний час у накладенні арешту відпала потреба, не надано у підтвердження зазначеного переконливих доказів.
Окрім цього, заявником не підтверджено доказами те, що останній є власником майна арешт з якого просить скасувати.
Таким чином, з матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що викладені в клопотанні доводи не встановлюють наявність всіх умов, які мають бути підставою для скасування накладеного арешту майна відповідно до вимог ст.174 КПК України, тому слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171, 173, 174, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1