УХВАЛА
26 серпня 2020 року

м. Київ

Справа № 532/308/15-к

Провадження № 13-59зво20

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

перевірила заяву адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 про перегляд ухвали Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 червня 2020 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом і

встановила:

Вищевказаною ухвалою місцевого суду задоволено клопотання прокурора, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_16 (за змістом ухвали обвинувачено за ч. 1 ст. 115, пунктами 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України) продовжено на 60 днів зі вказівкою, що строк дії ухвали закінчується 01 серпня 2020 року о 17 год. 30 хв.

Адвокат ОСОБА_15 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі Велика Палата) із заявою про перегляд зазначеної ухвали у зв`язку з встановленням рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Бевз та інші проти України» від 25 червня 2020 року порушення Україною міжнародних зобов`язань за Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція).

Заявник просить скасувати ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 червня 2020 року про продовження ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звільнити обвинуваченого з-під варти.

Перевіривши наведені у заяві доводи та долучені до неї матеріали, Велика Палата вважає, що у відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_15 необхідно відмовити з огляду на таке.

25 червня 2020 року ЄСПЛ було ухвалено остаточне рішення у справі «Бевз та інші проти України» (заява № 1838/18), у якому констатовано порушення Україною міжнародних зобов`язань щодо деяких осіб, зокрема і ОСОБА_16 , а саме: порушення п. 3 ст. 5 Конвенції щодо невмотивованості рішення про продовження тримання останнього під вартою під час досудового розслідування, п. 1 ст. 6 Конвенції щодо надмірної тривалості кримінального провадження.

Загальні принципи, яких дотримувався ЄСПЛ при ухваленні цього рішення, а саме оцінка та аналіз наведених ним фактів, констатований характер (зміст) порушень Конвенції, присуджена ОСОБА_16 у зв`язку із цим грошова компенсація (5000 євро) дають підстави вважати, що щодо нього були допущені такі порушення Конвенції, які за цих обставин неможливо відновити у вигляді того стану чи становища, що існували до вчинення порушень. У таких випадках засобами компенсації можуть бути: сплата присудженого відшкодування моральної шкоди, аналіз причин порушення Конвенції та пошук шляхів усунення цих порушень, вжиття інших заходів загального характеру.
Виконання цих заходів покладається на компетентні органи державної влади.

Крім того, з урахуванням Рекомендації № R (2000) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо повторного розгляду або поновлення провадження у певних справах на національному рівні після прийняття рішень Європейським судом з прав людини від 19 січня 2000 року, встановлене ЄСПЛ порушення Україною міжнародних зобов`язань може бути підставою для перегляду судових рішень лише в тому випадку, коли можна досягти на національному рівні restitutio in integrum (повного відновлення), тобто відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який особа мала до порушення Конвенції.

Щодо ОСОБА_16 таке повне відновлення попереднього юридичного стану, зокрема шляхом скасування ухвали Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 червня 2020 року, не є можливим, оскільки ЄСПЛ вказаним рішенням констатував порушення Конвенції лише щодо невмотивованості рішення про продовження тримання обвинуваченого під вартою під час досудового розслідування, а зазначену ухвалу постановлено судом під час судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Крім того, оскаржувана ухвала місцевого суду не була предметом дослідження ЄСПЛ, дія цієї ухвали закінчилась 01 серпня 2020 року і обвинувачений ОСОБА_16 тримається під вартою на підставі іншої ухвали місцевого суду від 29 липня 2020 року.

До того ж, заявник і ОСОБА_16 згідно з нормами КПК не позбавлені права ініціювати питання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу.

Висновок ЄСПЛ щодо порушення п. 1 ст. 6 Конвенції стосується надмірної загальної тривалості кримінального провадження, проте не пов`язується із судовим розглядом та вирішенням справи по суті, оскільки остаточного судового рішення у кримінальному провадженні ще не ухвалено.

Отже, підстави для відкриття провадження за заявою адвоката ОСОБА_15 про перегляд судового рішення щодо ОСОБА_16 за виключними обставинами у зв`язку із встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом відсутні.
Тому у відкритті провадження потрібно відмовити, а заяву з усіма доданими матеріалами повернути заявнику.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 459, 463, 464 Кримінального процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

ухвалила:

Відмовити у відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 про перегляд ухвали Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 червня 2020 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Заяву з усіма доданими матеріалами повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_9

ОСОБА_3 ОСОБА_10

ОСОБА_4 ОСОБА_11

ОСОБА_5 ОСОБА_12

ОСОБА_6 ОСОБА_13

ОСОБА_7 ОСОБА_14

ОСОБА_8