ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1539/20 Справа № 203/3249/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року у кримінальному провадженні № 0000193 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, який не працює, не одружений, малолітніх, неповнолітніх осіб на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 30 червня 2017 року за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 183, ч.2 186, ст. 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі,
- 07 грудня 2017 року за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ст. 395, 70 ч.4 до 4 років позбавлення волі, 04 лютого 2020 року звільнений від відбуття покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
за участю секретаря ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_6
в режимі відеоконференції
прокурора ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2020 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП на станції № 1 Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою, та продовжено на строк дії цієї ухвали на 30 днів до 22 год. 30 хв. 06 грудня 2020 року з можливістю внесення раніше визначеного розміру застави в сумі 43940,00 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень, тобто 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Слідчий суддя, застосовуючи запобіжний захід, дійшов внутрішнього переконання про доведеність, серед іншого, ризиків втечі та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, що до нині не відпали і не зменшилися, виправдовуючи подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.
В апеляції:
- захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
В обґрунтування вказує, що слідчим суддею було передчасно та помилково встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 та доведеність ризиків його переховування від органів досудового розслідування, впливу на свідків, потерпілого, а також вчиненні іншого кримінального правопорушення. Вказує, що під час зазначеного досудового розслідування останню процесуальну дію закінчено 22 вересня 2020 року, а тому тримання ОСОБА_6 під вартою з метою забезпечення кримінального провадження є невиправданим. Також захисник вказав на відсутність події інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення. Зазначив, що захисника було залучено лише наступного дня після фактичного затримання ОСОБА_6 . Вказує на відсутність заявлених прокурором ризиків. Окрім цього захисник вказав, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю, позитивно характеризується.
Заслухавши підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляції захисника, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.
Визначені слідчим суддею ризики доведені і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, не одружений, не працює, не має офіційного джерела доходу, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а тому, на даний час продовжуть існувати ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зважає, що продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому, продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді, щодо необхідності визначення ОСОБА_6 застави в розмірі 230 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 43 940 гривень, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та застава в меншому в розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Доводи в апеляції захисника ОСОБА_5 про відсутність доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованого злочину, зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваного в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і в даному провадженні ці питання не розглядаються.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд прийшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4