Справа № 375/1006/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 02.06.2020 року, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2014 та 2016 року народження, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В:
25.05.2020 року о 15 год. 45 хв. ОСОБА_3 разом зі матір`ю ОСОБА_5 прийшли до місця проживання ї знайомої, ОСОБА_6 до будинку АДРЕСА_3 по власним справам. В цей час в будинку окрім ОСОБА_6 знаходився її сусід ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та колишня співмешканка останнього ОСОБА_8 . Між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виникла словесна сварка на грунті раніше виниклих неприязних відносин, під час якої у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.
З метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_3 діючи умисно, протиправно, передбачаючи можливі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_7 два удари кулаком руки по обличчю від чого останній впав на підлогу. Піднявшись з підлоги, ОСОБА_7 пішов до місця свого проживання. Відразу після цього ОСОБА_8 попросила ОСОБА_3 та ОСОБА_5 сходити з нею додому до ОСОБА_7 , щоб вона забрала з будинку останнього свої особисті речі, так як сама побоювалася йти додому до ОСОБА_7 .
Приблизно о 16 годині, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , на прохання останньої прийшли додому до ОСОБА_7 до будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, почав виганяти з будинку ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , через що між ним та ОСОБА_3 знову виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_3 продовжуючи свої злочинні дії, взявши з підлоги металевий совок, наніс ним один удар по голові ОСОБА_7 , в область правого вуха, від чого останній впав на підлогу, а ОСОБА_3 ще наніс близько 4 ударів металевим совком по голові та правій нижній кінцівці ОСОБА_7 .
Згідно з висновком експерта ОСОБА_7 спричинені легкі тілесні ушкодження, а саме: синці та садно на голові, правій нозі.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що дійсно 25.05.2020 року, між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт, в ході якого він умисно наніс потерпілому удари руками та совком по кінцівках та голові. Не заперечував обставин викладених в обвинувальному акті. Погодився з кількісю нанесених ударів та, як наслідок, спричинення легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України згідно із якою особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» ( рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального проступку у сфері правопорушень проти життя та здоров`я особи, дані про особу ОСОБА_3 , який в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, має на утриманні двоє малолітніх дітей.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриття правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини.
Вирішуючи питання про призначення менш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, суд зазначає, що наряду з іншими видами покарань, вказаною нормою закону передбачено також штраф. Призначаючи покарання у виді штрафу і визначаючи його розмір, суди мають враховувати майновий стан обвинуваченого. Майновий стан винного є поняттям оціночним. Для оцінки майнового стану винного слід, зокрема, враховувати розмір заробітної плати, пенсії чи стипендії такої особи; грошових доходів та інше.
Обвинувачений має джерело доходів, оскільки працює неофіційно, запевнив, що в змозі сплатити штраф, у разі його призначення судом, а тому, в даному конкретному випадку, до нього, на думку суду, може бути застосований такий вид покарання як штраф.
На думку суду, призначене покарання у виді штрафу в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових правопорушень і не буде становити особистий надмірний тягар для особи.
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченому немає, з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.
Речовий доказ металевий совок сірого кольову, який повернутий потерпілому - залишити у власності останнього.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1