Справа № 145/375/19
Провадження №11-кп/801/616/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судового засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України, за апеляційними скаргами прокурора Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.03.2020 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с.Ревуха Ізяславського району Хмельницької області,

громадянина України,

мешканця АДРЕСА_1 ,

раніше судимого

вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 4 березня 2004 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 роки;

вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2009 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі,

звільненого 17 вересня 2015 року умовно-достроково на 2 роки 6 місяців 15 днів, -

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в:

Вироком встановлено, що ОСОБА_8 19 січня 2019 року, близько 19 год., перебуваючи на території господарства ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки з ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень та усвідомлюючи, що від його дій можуть настати тяжкі наслідки для здоров`я потерпілого та свідомо бажаючи настання таких наслідків, наніс йому дерев`яною палицею один удар в голову зліва, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення у виді закритої черепно-мозкової травми : вдавленого проникаючого перелому лівої тім`яної скроневої ділянки черепа з забоєм головного мозку важкого ступеню, формуванням внутрішньо мозкової гематоми лівої скроневої долі головного мозку та субдуральної гематоми, що спричинило необхідність оперативного втручання (20 січня 2019 року) декомпресійна трепанація черепа у лівій скронево-тім`яній ділянці, вдавлення субдуральної гематоми над лівою півкулею та внутрішньо мозкової гематоми лівої скроневої долі головного мозку. Вище описана черепно-мозкова травма ускладнилася набряком, набуханням та дислокацією головного мозку, лівобічною нижньо-долевою пневмонією, двобічним гнійним трахеобронхітом, що спричинило необхідність трахеотомії, також ускладнена пролежнем в крижовій ділянці, катетеризаційним циститом. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у Тиврівській ЦРЛ.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений частиною другою статті 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

До початку судового засідання прокурор ОСОБА_12 подав відмову від своєї апеляційної скарги.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок відносно нього, пом`якшивши йому покарання.

Вимоги мотивує тим, що вирок є занадто суворий, суд не врахував, що він співпрацював зі слідством, не переховувався, знаходився у тверезому стані, виховує неповнолітню дитину. Зазначає, що слідчим проведено слідство неповно.

Заслухавши доповідь судді -доповідача, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника; думку захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.403 КПК України якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за доцільне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.03.2020 року відносно ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог ст.370 КПК України - судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 ніким із учасників судового засідання не оскаржується, зокрема, в апеляційній скарзі. Разом з тим, під час апеляційного перегляду, обвинувачений заперечував свою вину у вчиненні тяжкого тілесного ушкодження, підтримав свої показання в суді першої інстанції.

На переконання апеляційного суду, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, встановлена судом першої інстанції вірно на підставі показань самого обвинуваченого ОСОБА_8 , який частково визнав свою вину,та фактичні обставини справи та інших доказів, досліджених в судовому засіданні.

Апеляційний суд приходить до переконання, що висновок суду про винуватість ОСОБА_8 в скоєні злочину, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим та законним.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом по даній справі дотримано вимог закону, спрямованих на встановлення по справі об`єктивної істини.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані правильно.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування вироку - не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про невідповідність призначеного покарання обвинуваченому через його суворість, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

В ч.2 ст. 65 КК України зазначено «Особі ,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети не тільки кари, а можливості виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості (ст.372 КПК України) .

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , то на думку Апеляційного суду, воно призначене судом відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України.

Суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності (останній раз засуджений вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2009 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 17 вересня 2015 року умовно-достроково на 2 роки 6 місяців 15 днів),ставлення ОСОБА_8 до вчиненого злочину, а саме часткове визнання ним вини. Вірно дав оцінку міськрайонний суд і врахував позицію потерпілої, яка наполягала на суворій мірі покарання.

Крім того, і судом першої інстанції, і апеляційним судом враховано негативну характеристику обвинуваченого, наявність на утриманні шістьох дітей. З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що призначене судом покарання є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 як особи, що представляє підвищену суспільну небезпеку, лише за умови ізоляції його від суспільства на певний строк. Невизнання повністю вини обвинуваченим апеляційний суд розцінює як правомірний спосіб уникнення від відповідальності за вчинене за умови призначення йому реальної міри покарання , яке він також просить пом`якшити.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ національні суди застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було отримано принципу «законності» і воно не було свавільним», та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.03.2020 року відносно ОСОБА_8 - закрити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.03.2020 року відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом 3 (трьох) місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженим - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: