І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2021 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, із середньою технічною освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -
Згідно вказаного обвинувального акта, 28.09.2015 року близько 16 год. 30 хв. між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуваючи за місцем своєї роботи, де працює охоронником, а саме на території ТзОВ «Термал Стар», що розташоване в с. Нижнє Солотвино Ужгородського району, вчинив сварку з громадянином ОСОБА_4 , який працює начальником охорони на вказаному товаристві, через те, що ОСОБА_7 запідозрив та звинуватив ОСОБА_6 у перебуванні на роботі в стані алкогольного сп`яніння. Під час з`ясування цих обставин між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 почалася штовханина, в ході якої ОСОБА_4 почав змушувати ОСОБА_6 пройти до службового автомобіля, який був розміщений поза службовим приміщенням. На що ОСОБА_6 відмовився та наніс ОСОБА_4 удар правою рукою, який прийшовся в область лівої частини скулової ділянки обличчя ОСОБА_4 .
Згідно висновку експерта № 930 від 25.10.2015 року на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку, підтверджений неврологічною симптоматикою, синця правої орбітальної ділянки, осадження шкірних покривів чолової ділянки по центру, забій м`яких тканин лівої скулової ділянки обличчя, які потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути затиснуті в кулак руки та пальці рук сторонньої людини. По давності виникнення тілесні ушкодження вкладаються в час події, що відбувалася 28.09.2015 року.
Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання ( письмовий текст якого надійшов через канцелярію суду 25.10.2018 року) у якому просив суд звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заявлене захисником клопотання та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, та закрити кримінальне провадження щодо нього, зазначивши, що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, зокрема, що таке звільнення не є реабілітуючими підставами.
Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Ознайомившись з обвинувальним актом, наданими прокурором матеріалами та клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, заслухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, потерпілого, думку прокурора, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до правових позицій Верховного Суду та Аналізу судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
Таким чином, згідно ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення класифікується як кримінальний проступок.
Обставини, передбачені ч. ч. 2 та 3 ст. 49 КК України відсутні, перебіг строків давності не зупинявся та не переривався.
Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту кримінальне правопорушення вчинено у встановлений слідством день та час, а саме 28.09.2015 року приблизно о 16 год. 30 хв. і ця обставина сторонами кримінального провадження не заперечується.
З огляду на наведене, з часу вчинення злочину минуло більше 3 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 ч.1 ст.49.
Відтак обвинувачений може бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених положенням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, відповідно до якого особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Зазначені вище вимоги закону також підтверджуються судовою практикою, зокрема, відповідно до постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.11.2019 р. у справі №566/554/16-к, визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, при цьому, Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд 1-ої інстанції, отримавши клопотання особи про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності, незалежно від визнання особою вини, повинен звільнити особу від кримінальної відповідальності.
Аналогічний висновок також міститься в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі №385/1159/16, в якій Верховний Суд звернув увагу на те, що суд 1-ої інстанції, отримавши під час судових дебатів клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в порушення вимог КПК України, не розглянув таке клопотання невідкладно та не закрив кримінальне провадження щодо особи у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, на підставі чого рішення судів 1-ої та апеляційної інстанції були скасовані Верховним Судом, а особу звільнено від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, з огляду на те, що кримінальне правопорушення за яким вона обвинувачуються є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років, враховуючи, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся, не переривався та на день розгляду справи закінчився, суд приходить до переконання, що клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити, звільнивши обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 185 КК України.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприпустимим.
У відповідності до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3 (зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року № 13 та від 03 грудня 1997 року № 12), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
З огляду на зазначене, у зв`язку з вирішенням питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, суд уважає, що поданий потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред"явленню позову в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-288, 392-395 КПК України, суд
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.
ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1