Справа № 539/3011/20
Провадження № 1-кп/539/263/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2020 року
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Мусіївка, Хорольського району, Полтавської області, українець, громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, утриманців не має, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
На початку травня 2020 року (точної дати та часу слідством не установлено) в с. Солониця Лубенського району, ОСОБА_4 , прийшов до господарства ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_2 , для того щоб набрати води. Знаходячись на території подвір`я ОСОБА_5 , ОСОБА_4 побачив на землі під жилим будинком чавунну пічну плиту, яка лежала без нагляду, після чого у нього виник умисел на таємне її викрадення.
Скориставшись відсутністю власниці господарства та тим, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав із території подвір`я ОСОБА_5 пічну чугунну плиту, довжиною 75 см, шириною 45 см., товщиною 1 см. та яка має два отвори діаметром 18 см. та 23 см., вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1919 від 04.09.2020 - 393,33 грн., тим самим заподіявши потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на вищевказану суму.
Окрім того, у середині травня 2020 року (точної дати та часу слідством не установлено), у ОСОБА_4 , котрий знаходився в господарстві свого двоюрідного дядька ОСОБА_6 в АДРЕСА_3 , в якому він тимчасово проживав, виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Скориставшись відсутністю власника господарства вдома та тим, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав із приміщення жилого будинку, куди він мав вільний доступ, п`ять рибальських вудочок для зимової риболовлі, кожна вартістю згідно висновків судово-товарознавчих експертиз № 1917 від 03.09.2020 та № 1920 від 04.09.2020 - 90 гривень, на суму 450 гривень, дві рибальські телескопічні вудочки вартістю 500 гривень кожна та спінінг вартістю 300 гривень, які знаходилися у приміщенні гаражу, куди він також мав вільний доступ. Всього, ОСОБА_4 таємно викрав майна ОСОБА_6 на загальну суму 1750 гривень, тим самим заподіявши останньому майнової шкоди на вищевказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у скоєнні кримінальних правопорушень при вищевказаних обставинах визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, пояснивши, що в травні 2020 року він викрав подвір`я домоволодіння, що належить потерпілій Базі, чавунну плиту. Потім, також в травні місяці, з будинку свого дядька викрав вудочки.
Виходячи з того, що обвинувачений винуватим себе визнав у повному обсязі за інкримінованими йому проступком та злочином, дав суду показання, які є логічними, послідовними та такими, що узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження, суд, переконавшись у правильному розумінні учасниками процесу змісту обставин справи та наслідків недослідження всіх доказів по справі, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважає достатнім обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Зважаючи на послідовність показів обвинуваченого ОСОБА_4 про обставини справи, суд вважає покази достовірними, а його вину встановленою та доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду вчинення крадіжки у потерпілої ОСОБА_5 на початку травня 2020 року вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду вчинення крадіжки у потерпілого ОСОБА_6 у середині травня 2020 року, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, що визнається судом пом`якшуючою покарання обставиною, відповідно до ст.66 КК України.
Обставин, що в порядку ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, - суд не вбачає.
При обранні покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які класифікуються як проступок та нетяжкий злочин; особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства середній.
Наведені факти, на переконання суду, дають підстави для призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк один рік, за ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що є підстави для застосування ст.ст.75,76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливо без обмеження його волі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Документально підтверджені витрати на проведення експертизи по кримінальному провадженню, слід стягнути з обвинуваченого відповідно ч.2 ст.124 КПК України.
Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України , -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі, а саме:
пічну металеву плиту, передану на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити їй, як належне майно;
п`ять вудочок для зимової риболовлі та дві рибальські сітки, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити йому, як належне майно.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових екпертиз на загальну суму 3595,90 гривень.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негйно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокуророві.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1