Дата документу 08.12.2020 Справа № 314/4673/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/1242/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/4673/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового апеляційного провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Згідно зі змістом судового рішення, до слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у бездіяльності слідчого.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що в поданій до суду скарзі ОСОБА_6 просив зобов`язати начальника слідчого відділу Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області вчинити певну дію, а саме розглянути клопотання про проведення слідчих дій за його заявою від 02.10.2018 року. Однак, слідчому судді не надано даних щодо передачі вказаної заяви станом на час їх надходження слідчому відділу, визначеному у встановленому законом порядку для вирішення питання щодо внесення відомостей до ЄРДР, а також не надані відмови щодо невнесення вказаних заяв до ЄРДР. Вказані обставини унеможливлюють зобов`язання слідчим суддею начальника слідчого відділу вчинити дії відповідно до ч.2 ст.220 КПК України, оскільки скаржником до скарги не надано жодних доказів щодо внесення або відмови у внесенні відомостей до ЄРДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що при зверненні до слідчого судді зі скаргою було долучено копія заяви (вх.№3592 від 02.09.2020 року), що є достатньою підставою вважати, що заява була подана до компетентного органу досудового розслідування.

Крім того, при вирішенні зазначених справ скаржник не повинен доводити перед слідчим суддею факту того, що зазначене зареєстроване клопотання було належним чином передане для вирішення саме компетентній службовій особі, тобто підтвердити факт діяльності служби щодо руху документів.

Також зазначає, що не був присутній в судовому засіданні 25.09.2020 року, копію ухвали слідчого судді отримав 23.10.2020 року, апеляційну скаргу подав 28.10.2020 року, а тому вважає строк на оскарження ухвали слідчого судді не пропущений.

На підставі викладеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою його скаргу задовольнити.

В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор та ОСОБА_6 не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку розгляду справи надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Враховуючи вищевказане положення, а також те, що скарга була розглянута буз участі заявника, копію ухвали слідчого судді останній отримав 23.10.2020 року, апеляційна скарга була подана ним 28.10.2020 року, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч.5 ст.214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139). Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст.214 КПК України.

За вимогами ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до п.3 розділу 3 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 р. № 100, заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 р. № 930, керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді. Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

Апеляційним переглядом встановлено, що 15 вересня 2020 року до слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області. У зазначеній скарзі останній посилався на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, тобто на ч.1 ст.303 КПК України, а також на ст.220 КПК України, та просив зобов`язати начальника слідчого відділу Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області вчинити певну дію, а саме розглянути клопотання про проведення слідчих дій за його заявою.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_7 , слідчий суддя вказав, що слідчому судді не надано даних щодо передачі вказаної заяви станом на час їх надходження слідчому відділу, визначеному у встановленому законом порядку для вирішення питання щодо внесення відомостей до ЄРДР, а також не надані відмови щодо невнесення вказаних заяв до ЄРДР. Вказані обставини унеможливлюють зобов`язання слідчим суддею начальника слідчого відділу вчинити дії відповідно до ч.2 ст.220 КПК України, оскільки скаржником до скарги не надано жодних доказів щодо внесення або відмови у внесенні відомостей до ЄРДР.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Норма ч.1 ст.214 КПК України містить два ключових положення: 1) строк, протягом якого мають бути внесені відомості невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення; 2) зміст заяви, повідомлення вони мають бути про вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, на підставі ст.25 КПК України проголошено засаду публічності. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. З вказаною нормою кореспондується вимога п.4 ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

За такого нормативного закріплення позиція щодо автоматичної реєстрації відомостей по всіх заявах і повідомленнях, які надходять до слідчого, прокурора, дізнавача для порушення кримінального провадження, є помилковою, адже сама норма опосередковано містить вимогу наявності відомостей про кримінальне правопорушення. Отже, навіть у чинній редакції ч.1 ст.214 КПК України проблема щодо внесення відомостей до ЄРДР і оскарження відповідної бездіяльності лежить у площині застосування і вибіркового застосування нормативних формулювань.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч.4 ст.214 КПК України.

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Таким чином, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, може мати місце лише у разі:

- надходження заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений повноваженнями вносити дані до ЄРДР (відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення). Однак слід додатково наголосити, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань;

- наявності у заяві, повідомленні інформації, яка може свідчити про вчинення кримінального правопорушення (для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне;

- невнесення відомостей за заявою, повідомленням, які надійшли уповноваженому суб`єкту і містять ознаки кримінального правопорушення, протягом 24 годин.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, у тому числі бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування особі, яка вважає її права порушеними, та яка повинна довести ці обставини і звернутись за захистом порушених прав у спосіб, визначений законодавством саме для цих обставин.

Разом з цим, подане ОСОБА_6 клопотання до Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, копія якого наявна в матеріалах справи, взагалі не містить інформації, яка може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, ознаки складу цього правопорушення, короткий виклад обставин, наведених потерпілим, заявником. Відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне. Не містить такої інформації і скарга ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування в порядку ст.303 КПК України.

Також в його скарзі міститься посилання на ст.220 КПК України, в порядку якої ОСОБА_6 звернувся до відділу поліції з клопотанням про повідомлення йому, які слідчі дії були виконані у кримінальному провадженні. Проте, в його клопотанні взагалі відсутні посилання на будь-які слідчі дії, які необхідно зробити органу досудового розслідування. В поданої слідчому судді скарзі також відсутні посилання на слідчі дії, які повинен був провести слідчий відділ поліції за його клопотанням.

Таким чином, як у клопотанні до відділу поліції так і в скарзі ОСОБА_6 не було зазначено, які саме його права були порушені під час досудового розслідування, а тому апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи заявника.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 також не зазначив достатніх даних, які б вказували на бездіяльність посадових осіб Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області та в чому вона полягає.

Отже, з урахуванням викладеного, клопотання ОСОБА_6 , подане до районного відділу поліції за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, не є повідомленням про злочин, і не містить конкретних та достатніх даних про можливість вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, яка відповідає вимогам ст.ст.307, 370 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів також не встановила.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити заявнику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4