Справа № 344/8787/20
Провадження № 1-кс/344/3240/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про скасування постанови слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 24.06.2020 року про закриття кримінального провадження №0005048; зобов`язання слідчого вчинити певні дії.

ОСОБА_3 та його адвокат в судовому засіданні підтримали викладені у скарзі вимоги та просили їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти доводів скарги заперечував, посилаючись на їх безпідставність, просив в задоволенні скарги відмовити, на адресу суду надано матеріали кримінального провадження №0005048.

Проаналізувавши пояснення скаржника та його адвоката, прокурора, дослідивши матеріали скарги та ознайомившись зі змістом постанови про закриття кримінального провадження, а також матеріалами кримінального провадження №0005048, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, та, передусім, враховуючи закріплені статтею 2 КПК України завдання кримінального судочинства, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя звертає особливу увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області перебувало кримінальне провадження №0005048, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - «ЄРДР») 29.10.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 24.06.2020 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005048 від 29.10.2016 року за ч.1 ст. 358 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.284 КПК України).

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з даною скаргою про скасування постанови.

Так, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставами для закриття кримінального провадження став висновок слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення.

Проте, за змістом мотивувальної частини постанови слідчий також приходить до висновку про відсутність самої події кримінального правопорушення за ч.1 ст. 358 КК України.

Крім того, слідчий судя звертає увагу на те, що в данному кримінальному провадженні вже попередньо виносилась постанова про закриття кримінального провадження іншим слідчим (постанова слідчої СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 09.11.2019 року), яку ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2019 року було скасовано.

В мотивувальній частині даної ухвали слідчим суддею було зазначено наступне: «Однак, слідчий, закриваючи кримінальне провадження, у вказаній постанові не навів усіх доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження та не дав їм належної правової оцінки.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що в постанові про закриття кримінального провадження слідчий повинен конкретизувати в діях якої особи відсутній склад кримінального правопорушення, та вказати, які саме ознаки кримінального правопорушення та їх елементи (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в даному випадку.

Слідчий суддя вважає, що при винесенні постанови від 09.11.2019 року про закриття кримінального провадження, слідчим не вчинено всіх дій, передбачених вимогами КПК України, в резолютивній частині вказаної постанови слідчий зробив висновок, що закриває провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, при цьому не зазначивши в яких саме осіб або особи він відсутній. Окрім того постанова містить численні описки, зокрема невірно вказано анкетні дані слідчого, що виніс оскаржувану постанову, а також дату внесення відомостей до ЄРДР

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що в постанові від 09.11.2019 року про закриття кримінального провадження 000 5048 від 29.10.2016 не обґрунтовано в повній мірі спростування доводів скаржника, при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчим не наведено фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження та які спростовують покликання скаржника про неповноту дослідження всіх обставин даного провадження, слідчий суддя вважає, що у постанові слідчого про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення».

Зазначені висновки слідчого судді, викладені в ухвалі від 25.11.2019 року, залишилися поза увагою слідчого, оскільки їх аналізу в оскаржуваній постанові не вбачається.

Враховуючи вимоги статті 2 та частини 2 статті 9 КПК України висновок слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним та не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципам кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження обґрунтованою.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Частиною 2 статті 301 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги та наявність підстав для її задоволення.

В частині вимог скарги про зобов`язання слідчого здійснити певні процесуальні та слідчі дії, слідчий суддя звертає увагу на їх передчасність, оскільки відповідні рішення, дії чи бездіяльність слідчого є предметом самостійного окремого оскарження. В той же час, після скасування постанови про закриття кримінального провадження сторона потерпілого вправі заявити відповідні клопотання про вчинення слідчих чи процесуальних дій слідчому, які підлягають розгляд у порядку, встановленому чинним кримінальним процесуальним законом.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Зважаючи на наведене, вважаю необхідним задовольнити скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 24 червня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005048 від 29.10.2016 року за ч.1 ст. 358 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.07.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1