Справа №367/223/17 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2870/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду від 19 червня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на 60 днів, до 17 серпня 2020 року включно, відмовлено в задоволенні клопотання захисника про обрання іншого виду запобіжного заходу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ірпінським міським судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0002356 від 08.07.2016 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 червня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до 17 серпня 2020 року, відмовлено в задоволенні клопотання захисника про обрання іншого виду запобіжного заходу.
Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .
В обгрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що, викладені у клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу ризики є неогрунтованими та недоведеними, а запобіжний захід є таким, що не відповідає характеру та тяжкості діянь, вчинення яких йому інкримінується.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого в обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 а було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст.392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Під час апеляційного розгляду суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, а також переховуватись від суду.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вчинив кримінальне правопорушення, маючи не зняту та непогашену судимість, та у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України може бути засудженим до позбавлення волі на тривалий термін.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Суд І-ї інстанції цілком обґрунтовано мотивував у судовому рішенні підстави необхідності подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою та вірно вказав про наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів враховує особу обвинуваченого, відсутність у нього зареєстрованого місця проживання та міцних соціальних зв`язків, а також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , можливість переховуватись від суду.
Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, до обвинуваченого ОСОБА_7 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 червня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, до 17 серпня 2020 року включно, відмовлено в задоволенні клопотання захисника про обрання іншого виду запобіжного заходу, - залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: