Ухвала
Іменем України

10 листопада 2020 року

м. Київ
Справа № 317/1634/18
Провадження № 51-3475 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 27 травня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 27 квітня 2020 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги.
Зокрема серед недоліків було зазначено те, що засуджений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що згідно з положеннями статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. Також у касаційній скарзі не були сформульовані касаційні вимоги відповідно до положень ст. 436 КПК України.
У межах визначеного судом строку засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. Однак, як видно зі змісту цієї скарги, вказані в ухвалі суду недоліки не усунув.
У повторній касаційній скарзі, поданій на усунення недоліків, засуджений усупереч вимогам п. 4 ч. 1 ст. 427 КПК України також не наводить обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень та необхідності їх зміни чи скасування з підстав, передбачених ст. 438 КПК України, з урахуванням положень статей 412, 413 цього Кодексу.
При цьому, формально посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, за змістом скарги засуджений повторно по суті вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильну та не повну оцінку доказів, неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст.436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак засуджений у повторній касаційній скарзі просить скасувати вирок районного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, але не зазначає, яке суд касаційної інстанції має прийняти рішення за результатом розгляду його касаційної скарги щодо ухвали апеляційного суду, якою оскаржуваний вирок залишено без змін. Така прохальна частина касаційної скарги не узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 436 КПК України.
Оскільки суд касаційної інстанції згідно з ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі обґрунтування вимог в контексті положень статей 412, 413, 438 КПК України, а також невідповідність прохальної частини скарги положенням ст. 436 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, у наданий строк засуджений недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її потрібно йому повернути.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим кодексом, у межах строку на касаційне оскарження. У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, він може бути поновлений за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.
Також Верховний Суд роз`яснює, що для складання та подання касаційної скарги засуджений може скористатись правовою допомогою захисника. Право на правову допомогу захисника за рахунок держави гарантоване статтею 59 Конституції України, п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України та п. 7 ч.1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 27 травня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 27 квітня 2020 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3