Справа № 309/2097/20
Провадження № 1-кп/309/569/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі головуючого: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

законного представника: ОСОБА_5

особи, відносно якої ставиться питання щодо

застосування заходів медичного характеру: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хуст клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000315 від 26.03.2020 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадження Хустського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Хустської місцевої прокурора тури про застосування примусових заходів медичного характеру по матеріалам кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000315 від 26.03.2020 року, відносно ОСОБА_6 , як до особи, яка на час вчинення злочину не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, і вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що 26.03.2020 р. біля 15 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , не усвідомлюючи протиправність, суспільну небезпечність своїх дій та керування ними, погрожуючи фізичною розправою та вбивством, підійшов до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , наніс удар в область плеча та потилиці ОСОБА_7 , після чого пішов геть. Не спиняючись на скоєному, через 10 хвилин, ОСОБА_6 повернувся до вищевказаного домогосподарства, та тримаючи в обох руках сокири, розмахував ними та погрожував вбивством ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , при цьому спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 у вигляді синця тильної поверхні лівої кисті на проксимальну фалангу безимянного пальця, після чого замахнувся правою рукою, в якій було сокира на ОСОБА_8 , однак в цей час його збив з ніг ОСОБА_9 та повалив ОСОБА_6 на землю.

Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 129 КК України, як погроза вбивством, так як були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Посилаючись на те, що суспільно небезпечне діяння, вчинено ОСОБА_6 у стані неосудності, прокурор просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 ..

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися. Подали суду заяви, в яких просили розглядати клопотання прокурора без їх участі.

В судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнав, не оспорював фактичні обставини справи.

Захисник ОСОБА_4 також підтримала клопотання прокурора і зазначила, що матеріалами провадження підтверджується вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, яке вчинено ним у стані неосудності, а тому, вважає за можливе вказане клопотання задовольнити.

В судовому засіданні шляхом дослідження доказів у кримінальному провадженні, а саме допиту ОСОБА_6 , дослідження висновку судово-психіатричної експертизи № 82 від 15.07.2020р., інших письмових доказів, дослідження даних про особу підозрюваного, встановлено і знайшло підтвердження, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, яке вчинено саме ОСОБА_6 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 82 від 15.07.2020 р., ОСОБА_6 виявляв та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу у вигляді легкої параноїчної шизофренії, нападоподібний перебіг, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Ступінь наявних порушень така, що на момент інкримінованого йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи відсутність на даний час в ОСОБА_6 проявів гострої психопродуктивної симптоматики (маячення чи галюцинацій), відчутність антисоціальних тенденцій у поведінці та висловлюваннях, а також те, що одразу після інкримінованих йому дій він пройшов курс стаціонарного лікування у психіатричній лікарні, на даний час стаціонарного лікування не потребує. Рекомендовано застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно із ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно ч.2 ст. 94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Суд при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер захворювання ОСОБА_6 та рекомендації експертів, але також і його відношення до вчиненого, визнання своєї вини, дані про його особу, те що останній не перебуває на обліку у лікаря нарколога, у скоєному щиро розкаявся.

Заслухавши думку прокурора, який вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, думку захисника законного представника ОСОБА_5 , які підтримали думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про те, що, оскільки в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, що підтверджується дослідженими в суді доказами, зазначені дії вчинені ним у стані неосудності, оскільки на період вчинення суспільно-небезпечного діяння він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, внаслідок психічного захворювання, та на даний час не видужав і до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовувався.

Цивільні позови по справі не заявлялись.

Речові докази відсутні.

Керуючись вимогами ст. 93, п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, ст.ст. 395, 503, 506, 513 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 04.02.2021 року.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1