ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/8250/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2473/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в приміщенні Харківського апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 24 квітня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березники Пермської області РФ, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 05.10.2006 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 3 років обмеження волі, 2) 04.07.2008 Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.309, ст.71, ст.72 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі, 3) 10.09.2009 Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.263 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, 4) 04.07.2011 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.358, ч.2 ст.309, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 5) 19.06.2014 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, 6) 24.04.2019 Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.1 ст.317, ч.1 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі
визнано винним у вчиненні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання:
за ч.1 ст.358 КК України - у виді 1 року 6 місяців обмеження волі;
за ч.4 ст.358 КК України - у виді 2 років обмеження волі;
за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70, ч. 1 ст.72 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України призначено ОСОБА_7 покарання шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 19 червня 2014 року у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 квітня 2019 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_7 в строк покарання, призначеного за сукупністю злочинів, частково відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 квітня 2019 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з моменту його фактичного затримання та початку строку відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 квітня 2019 року - з 04 липня 2019 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 08 серпня 2019 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно вироку 25 серпня 2016 року приблизно о 3 годині ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме пального з вантажних автомобілів, що припарковані на ніч вздовж автомобільної траси «Київ-Харків-Довжанський», переслідуючи корисливу мету наживи, завчасно підготував та взяв з собою ножиці по металу, резиновий шланг та полімерні каністри, на автомобілі ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, прибув на автодорогу «Київ-Харків-Довжанський», яка проходить поблизу сел. Коротич Харківського району Харківської області, де поблизу АЗС «WOG» на узбіччі траси «Київ-Харків-Довжанський», 466 км +40 м в напрямку м. Києва стояв вантажний сідловий тягач «SCANIA P 340», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був припаркований з метою ночівлі водієм вказаного автомобіля ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна, а саме дизельного палива з баку вищезазначеного автомобіля, діючи повторно, з корисливою метою наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи завчасно приготовлені для вчинення крадіжки ножиці по металу, резиновий шланг та 20-літрову полімерну каністру, ОСОБА_7 підійшов до вантажного сідлового тягача «SCANIA P 340», реєстраційний номер НОМЕР_2 , де ножицями по металу перерізав замок паливного бака та відкрив його, після чого за допомогою резинового шлангу злив з паливного бака до 20-літрової полімерної каністри 10 літрів дизельного пального вартістю 185 гривень. Після скоєння злочину ОСОБА_7 з викраденим майном зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.2 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
Крім того, у 2015 році, точну дату та місяць під час досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_7 з метою подальшого підроблення офіційного документа та використання його особисто, придбав у свого знайомого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке було видано МРЕВ м.Харкова 02.11.2005 ОСОБА_9 згідно довідки № 31/20/1-416 від 11.11.2016 територіального сервісного центру № 6341 Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України. В подальшому в 2015 році, точну дату та місяць під час досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_7 , маючи намір на керування транспортними засобами без відповідних документів, які передбачені Положеннням «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (в редакції від 20.05.2009 № 511), вирішив підробити посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою його подальшого використання в особистих цілях, а саме для підтвердження права на керування транспортними засобами відповідної категорії. Діючи з зазначеною метою, ОСОБА_7 умисно вніс до посвідчення водія з анкетними даними іншої особи ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 завідомо неправдиві дані, а саме вклеїв фото із зображенням свого обличчя, тим самим підробив посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке було видано МРЕВ м.Харкова 02.11.2005 ОСОБА_9 , яке відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту зразкам аналогічних документів, які виготовлені Державним підприємством України по виготовленню цінних паперів «Поліграфічний комбінат «Україна» та у ньому мають місце зміни первинного змісту документа у вигляді часткової заміни фотокартки, а саме заміни фрагмента фотокартки з погрудним зображенням чоловіка.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.1 ст.358 КК України як підроблення посвідчення, яке видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такий документ, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.
Крім того, 25 серпня 2016 року о 5 годині 40 хвилин під час огляду автомобіля марки ВАЗ-2108, державний номер НОМЕР_1 на узбіччі автодороги «Київ-Харків-Довжанський 466 км +40 м, ОСОБА_7 , який керував зазначеним автомобілем, надав працівникам поліції Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківський області на підтвердження права керування транспортними засобами посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке заздалегідь ним особисто було підроблено шляхом внесення завідомо неправдивих даних, а саме вклеювання фотографії із зображенням свого обличчя, тобто використав завідомо підроблений документ, який надає право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Посвідчення водія серії НОМЕР_3 видане МРЕВ м.Харкова 02.11.2005 на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту зразкам аналогічних документів, які виготовлені Державним підприємством України по виготовленню цінних паперів «Поліграфічний комбінат «Україна» та у ньому мають місце зміни первинного змісту документа у вигляді часткової заміни фотокартки, а саме заміни фрагмента фотокартки з погрудним зображенням чоловіка.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити, пом`якшити йому призначене покарання, застосувавши при цьому положення ст. 69 КК України.
При цьому зазначає, що судом встановлено дві обставини, що пом`якшують покарання, а отже є підстави для застосування положень ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, відбував покарання у тому числі і у виді позбавлення волі, наявність у обвинуваченого дружини інваліда та батьків пенсіонерів, думку потерпілого, викладену в письмовій заяві, який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Крім того суд врахував вчинення обвинувачений кримінального правопорушення в період випробувального терміну.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд встановив те що він щиро розкаюється у вчиненні злочинів, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, які обтяжуть покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Таким чином висновок суду стосовно виду та розміру як покарання за кожне кримінальне правопорушення так і остаточне покарання за правилами ст.ст. 70, 71 КК України яке необхідно призначити ОСОБА_7 - є обґрунтованим.
Що стосується апеляційних доводів апелянта стосовно можливості пом`якшення йому покарання на підставі положень ст. 69 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Норми ст. 69 КК України містять умови щодо її застосування, а саме наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з обов`язковим врахуванням даних про особу обвинуваченого. При встановленні вказаних обставин суд може призначити більш м`яке покарання ніж передбачено санкцією відповідної статті.

Судом першої інстанції встановлено одну обставину, що пом`якшує покарання щире каяття.

На думку колегії суддів, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та відомості про особу обвинуваченого, який був звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, проте висновків для себе не зробив та продовжив злочинну діяльність, підстав для застосування ст. 69 КК України немає.

Відтак, призначене обвинуваченому остаточне покарання є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Як вбачається з оскаржуваного вироку кримінальні правопорушення обвинуваченим вчинялись у 2015 та 2016 роках.

Таким чином до ОСОБА_7 підлягає застосуванню ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. в період ув`язнення з 8 серпня 2019 року по 24 листопада 2020 року включно.

Що стосується періоду знаходження під вартою з 4 липня 2019 року по 8 серпня 2019 року, то цей строк обвинувачений відбував покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 квітня 2019 року, а тому ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII не підлягає застосуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 -залишити без задоволення.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 24 квітня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 8 серпня 2019 року по 24 листопада 2020 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді