Ухвала
Іменем України
28 вересня 2020 року

м. Київ
справа № 2035/5763/2020
провадження № 51-317 зно 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженої ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 10 жовтня 2018 року,
встановив:
За вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року засуджено:

ОСОБА_4 за частиною 4 статті 27, пунктами 6, 11 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна;
ОСОБА_5 за: частиною 3 статті 27, пунктами 6, 11 частини 2 статті 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна та позбавленням звання майора міліції; частиною 3 статті 27, частиною 1 статті 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; частиною 1 статті 364 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки та штрафом в розмірі 5 100 грн. На підставі статті 70 ККшляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна, позбавленням звання майора міліції, права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки та штрафом в розмірі 5 100 грн;

ОСОБА_6 за: пунктами 6, 11 частиною 2 статті 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна; частиною 1 статті 263 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі статті 70 ККшляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна;
ОСОБА_7 за частиною 1 статті 14, пунктами 6, 11 частини 2 статті 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією належного йому майна.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 37 049,49 грн, а також в рахунок відшкодування моральної шкоди по 500 000 кожному.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2017 року вирок місцевого суду змінено:
- пом`якшено призначене ОСОБА_4 покарання до 14 років позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна;
- пом`якшено призначене ОСОБА_6 покарання до 15 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна;
- на підставі частини 5 статті 74 і статті 49 КК ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання за частиною 1 статті 263 КК за закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності;
- пом`якшено призначене ОСОБА_5 за частиною 3 статті 27, пунктами 6, 11 частини 2 статті 115 КК покарання до 15 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна та позбавленням звання «майор міліції»;
- в частині засудження ОСОБА_5 за частиною 1 статті 364 КК вирок скасовано, кримінальну справу в цій частині на підставі пункту 2 частини 1 статті 6 КПК України (1960 року) закрито за відсутністю складу злочину;
- на підставі частини 5 статті 74 і статті 49 КК ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання за частиною 3 статті 27, частиною 1 статті 263 КК за закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності;
- виключено з резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів на підставі статті 70 КК;
- за правилами частини 5 статті 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада

2015 року) засудженим зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення: ОСОБА_4 з 02 березня 2012 року по 22 березня 2017 року, ОСОБА_5

з 20 вересня 2011 року по 22 березня 2017 року, ОСОБА_6 з 20 жовтня 2011 року по 22 березня 2017 року включно.
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2017 року скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
У заяві засуджена ОСОБА_4 порушує питання про перегляд за нововиявленими обставинами вказаної ухвали Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року.
Перевіривши матеріали провадження за заявою ОСОБА_4 , Суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з частині 1 статті 459 КПК2012 року судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини 2 статті 459 КПК 2012року року нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Системне тлумачення глави 34 КПКсвідчить, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
Отже, з урахуванням вищенаведених положень, нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення
Таким чином, за нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті лише судові рішення по суті кримінального обвинувачення, що набрали законної сили, у випадку, коли кримінальне провадження закінчено і рішення стали остаточними.
У своїй заяві засуджена порушує питання про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року, якою скасовано ухвалу апеляційного суду від 22 березня 2017 року і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Водночас вказана ухвала касаційного суду, якою скасовано рішення апеляційного суду і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції, не закінчує розгляд справи, а тому не може бути предметом розгляду за нововиявленими обставинами.
Відповідно до статті 464 КПКне пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слід відмовити у відкритті провадження за заявою засудженої ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 10 жовтня 2018 року.
На підставі наведеного, керуючись статтями 464 КПК, Суд
постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженої ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 10 жовтня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3