Справа № 163/699/20
Провадження № 1-кп/163/51/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000291 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ладинь Любомльського району Волинської області, що проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, середньої освіти, неодруженого, непрацюючого, згідно із ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 біля 19:00 години 01.08.2019 року по вулиці Перемоги в селі Ладинь Любомльського району Волинської області під час раптово виниклого конфлікту наніс ОСОБА_4 декілька ударів рукою в обличчя, заподіявши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю і показав, що між ОСОБА_4 та іншим односельчанином був конфлікт, під час якого потерпілий наніс тому кілька ударів. Щоб припинити конфлікт, наніс ОСОБА_4 кілька ударів в голову.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що дійсно мав конфлікт з односельчанином ОСОБА_6 , який вибив йому з рук телефона і наносив удари. Коли тікав з місця конфлікту, ОСОБА_5 збив його з велосипеда і наносив удари, від яких втратив свідомість.

Факт заподіяння ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень доводиться повідомленням Любомльського ТМО про доставлення потерпілого в приймальне відділення, висновком судово-медичного експерта № 172 про виявлення у потерпілого закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, перелому кісток носа та нижньої стінки лівої орбіти, забою м`яких тканин обличчя зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Обставини конфлікту та механізм нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень підтверджені і протоколами слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , самого обвинуваченого ОСОБА_5 .

Твердження обвинуваченого про заподіяння ушкоджень потерпілому з метою припинення його протиправної поведінки свого об`єктивного підтвердження не знайшло, а згідно з повідомленням прокурора матеріали щодо конфлікту ОСОБА_4 з іншого особою виділено в окреме провадження.

Отже, сукупність досліджених по справі доказів дає підстави для висновку про повне доведення винуватості ОСОБА_5 в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним злочину; особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання; обставини, що пом`якшують покарання.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що обвинувачений щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання, обвинуваченому не інкримінувались і по справі не встановлені.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у вигляді обмеження волі.

За відсутності обтяжуючих обставин та наявності пом`якшуючих обставин, з огляду на особу обвинуваченого суд не вбачає підстав для призначення позбавлення волі як більш тяжкого покарання з передбачених ч.1 ст.122 КК України, а з врахуванням відсутності працевлаштування у обвинуваченого відсутні підстави для призначення покарання у вигляді виправних робіт.

Обвинувачений уперше засуджуються до обмеження волі, а за обставинами справи суд приходить до висновку, що його виправлення й перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Тому для попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів від відбування покарання його слід звільнити з випробуванням та покладенням встановлених обов`язків.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні, запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовано.

Поданий потерпілим цивільний позов підлягає частковому задоволенню. Заявлений ним розмір матеріальної шкоди підтверджений фіскальними чеками на придбання ліків, тому в цій частині вимоги підлягають повному задоволенню. Вказаний в позовній заяві розмір моральної шкоди з огляду на принципи співрозмірності і справедливості, на думку суду, слід зменшити. Сама по собі моральна шкода заподіяна внаслідок фізичних страждань потерпілого і певної, однак не тривалої зміни його усталеного способу життя. В той же час заявлений розмір такої шкоди є завищеним.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 5300 (п`ять тисяч триста) гривень 46 копійок матеріальної і 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди від злочину.

В решті позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1