печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб ГСУ НП України про зобов`язання вчинити дії щодо повернення майна, -

ВСТАНОВИВ:
адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на посадових осіб ГСУ НП України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна. В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що 05.10.2020 було проведено обшук приміщення 4 поверху, за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 , яке на думку заявника підлягає поверненню власнику та просить зобов`язати посадових осіб ГСУ НП України повернути вилучене 05.10.2020 майно.

В судове засідання адвокат не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином про причини своєї неявки не повідомив.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином про причини своєї неявки не повідомив, письмових заперечень на скаргу не направив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 стаття 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що адвокат подав заяву про розгляд скарги у його відсутність, а слідчий, прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, надходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000698 від 15.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.10.2020, було проведено обшук в рамках кримінального провадження №0000698, приміщення 4 поверху, за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон марки Samsung A7 IMEI: НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду по справі «Мороко проти Російської Федерації» від 12.06.2008, Судом зазначається: «Попередні положення не зменшують права держави забезпечувати виконання таких законів, які їй видаються необхідними для здійснення контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів чи для забезпечення сплати податків чи інших зборів та штрафів».

Разом з цим, стороною обвинувачення не доведено, що вилучене майно, зберегло на собі сліди вчинення злочину, або містить інші відомості, що вказані речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні. Разом з тим, стороною обвинувачення не надано підтвердження про визнання речей, які вилучені в ході проведення обшуку 05.10.2020, речовими доказами у кримінальному провадженні №0000698, а тому вказане вище майно не охоплюється ухвалою слідчого судді від 01.10.2020 про надання дозволу на проведення обшуку.

Окрім того, арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 05.10.2020, в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, не пізніше наступного дня накладено у передбаченому законом порядку не було.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів скарги майно повернуте особі, у якої вони були вилучені не було, тому слідчий суддя вбачає необґрунтованим утримання даного майна.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги.

Разом з тим, що стосується вимоги адвоката про встановлення строку слідчому для повернення вилученого під час обшуку 05.10.2020 майна, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а тому в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб ГСУ НП України про зобов`язання вчинити дії щодо повернення майна задовольнити частково.

Зобов`язати компетентних посадових осіб ГСУ НП України повернути ОСОБА_4 майно, яке було вилучено 05.10.2020, в ході проведення обшуку, в рамках кримінального провадження № 0000698, приміщення 4 поверху, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Samsung A7 IMEI: НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1