Справа № 353/829/20
Провадження № 1-кс/353/165/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 рокум.Тлумач

Слідчий суддя Тлумацького районного суду Івано - Франківської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 ,
начальника СВ Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області - ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання начальника СВ Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000187, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України.
Клопотання надійшло до суду 17 вересня 2020 року о 16 год. 04 хв.
Суд перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника,

в с т а н о в и в :

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000187, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2020 року, відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додатки до нього вручено о 13 год. 10 хв. 17.09.2020 року підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику - адвокату ОСОБА_6 , що підтверджується їх особистими підписами у клопотанні (а.с. 4).
В клопотанні начальника СВ Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 зазначено, що в період з осені 2016 року до кінця 2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи довести їх до кінця, вчиняв розбещення, а саме розпусні дії, щодо онуки своєї співмешканки ОСОБА_7 - малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом демонстрації їй своїх оголених статевих органів та прогладжувань статевих органів останньої.
Також з кінця 2017 року по липень 2020 року ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи довести їх до кінця, з прямим умислом на вчинення протиправних дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникнення у тіло малолітньої ОСОБА_8 , з використанням своїх геніталій та пальців рук, неодноразово вступав у статеві зносини із онукою своєї співмешканки ОСОБА_9 - малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не досягла чотирнадцяти років та перебувала в безпорадному стані через свій малолітній вік, і з якою ОСОБА_5 перебував у сімейних відносинах, вчинивши таким чином зґвалтування малолітньої ОСОБА_8 .
Дані обставини стали підставою для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2020 року об`єднаного кримінального провадження № 0000187 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України (а.с. 5-6, 8).
У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківськ, зареєстрований по АДРЕСА_1 , українець, громадяни України, розлучений, не працюючий, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, депутатом не обирався, на утриманні має одну неповнолітню дитину.
17.09.2020 року ОСОБА_5 , відповідно до вимог статтей 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України і внесено відповідні повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187 (а.с. 37-40).
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протокол-заявою про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_10 від 11.09.2020 року (а.с. 13), протоколом огляду місця події від 12.09.2020 року (а.с. 15-16), протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 14.09.2020 року (а.с. 17-18), копією свідоцтва про народження потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19), протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 11.09.2020 року (а.с. 25-27), протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 12.09.2020 року (а.с. 28-29), протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.09.2020 року (а.с. 30-32), комплексно-психологічною характеристикою психоемоційного стану ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20-22), висновком судово-медичної експертизи № 523 від 11.09.2020 року (а.с. 23-24), протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 17.09.2020 року (а.с. 41-42), протоколом проведення слідчого експеримента від 17.09.2020 року (а.с. 65-66).
Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Ухвалою слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.09.2020 року вирішено розгляд клопотання здійснювати у закритому судовому засіданні.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 строком на 60 діб та просив його задовольнити. Також прокурор при прийнятті рішення за даним клопотанням просив врахувати те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема за вчинення яких передбачено покарання: за ч. 2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а за ч. 4 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочинів у вигляді позбавлення волі, може незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності шляхом здійснення підозрюваним погроз, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи вчиненої щодо малолітньої.
Начальник СВ Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області - ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя вважає наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Ч. 2 п. 4 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, відповідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Підстави для арешту передбачені нормами КК України та КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основних свобод людини, а саме ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду по правам людини. Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції заключається в тому, щоб виключити необгрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі «Маккей проти Великобританії»). ЄСПЛ звертає увагу, що вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа «Плесо проти Угорщини»). В рішенні по справі «Джессіус проти Литви» ЄСПЛ роз`яснив, що в розумінні ст. 5 Конвенції особа може бути взята під варту на підставі підпункта «с» пункта 1 цієї статті тільки в рамках кримінального судочинства з метою, щоб дана особа предстала перед компетентним органом за наявності обгрунтованої підозри. Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої судом у п. 79 рішення Суду у справі Харченко проти України та у п. 170 рішення Суду у справі Лабіта проти Італії, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Таким чином, тримання під вартою і доставка до компетентного правоохоронного органу особи, щодо якої існує підозра у вчиненні кримінального правопорушення, якщо особа ухиляється або може ухилитись від покладених на неї обов`язків, передбачених законом, є належним засобом.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України підтверджується доданими до клопотання матеріалами та матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні даних злочинів.
Під час досудового слідства встановлено та у судовому засіданні підтверджено, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 :
-може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема за вчинення яких передбачено покарання: за ч. 2 ст. 156 КК України - у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а за ч. 4 ст. 152 КК України - у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. До цього ж ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про необхідність прибуття до начальника СВ Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_4 , що підтверджується корінцям повісток від 11.09.2020 року (а.с. 33, 35), для проведення слідчих дій у визначений термін 15.09.2020 року та 16.09.2020 року без поважних причини не прибув та не надав документального підтвердження про неможливість його прибуття у зазначені дні в орган поліції (рапорти працівників поліції від 15.09.2020 року та 16.09.2020 року, а.с. 34, 36), що свідчить про можливість переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду;
-може незаконно впливати на малолітню потерпілу та свідків, так як досудове розслідування на даний час триває та він зареєстрований і проживає разом з ними по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 368 від 15.09.2020 року (а.с. 52);
-може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності шляхом здійснення підозрюваним ОСОБА_5 погроз малолітній потерпілій;
-може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , хоча і вважається таким, що не був засуджений відповідно до ст. 89 КК України, проте раніше був судимий за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи вчинених щодо малолітньої, зокрема у період часу з 1998 по 2003 рік вчиняв злочини передбачені ч.4 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, за вчинення яких, 15.03.2004 року Тлумацьким районний судом був засуджений до покарання у вигляді 4 роки позбавлення волі (а.с. 45-47);
-може продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої ОСОБА_8 вчинялись ОСОБА_5 протягом декількох років, а тому існує велика ймовірність того, що знаходячись з малолітньою ОСОБА_8 за одним місцем проживання, протиправна діяльність ним не буде припинена.
У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.
Суд враховує, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, але вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не відповідає характеру вчиненого кримінального правопорушення та особі підозрюваного. В тому числі, застосування більш м`якого запобіжного заходу, як домашній арешт, є неможливим, оскільки ОСОБА_5 проживає за однією ж адресою, що й малолітня потерпіла ОСОБА_8 , а вчинення злочинних дій проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи відбувалось протягом 4 років, після вчинення яких він не повідомив правоохоронні органи, розраховуючи на безкарність та уникнення покарання.
При вирішенні клопотання, слідчим суддею враховується тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також підвищена суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному злочинів, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.
Вислухавши думку учасників судового засідання, беручи до уваги наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України, та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, з яких ч. 4 ст. 152 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, з врахуванням особи підозрюваного, суд вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 15.11.2020 року включно.
В силу ст. 183 ч. 4 п.1 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, а саме до 15 листопада 2020 року включно.
Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».
Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.
Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1