ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області, в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 (далі прокурор), заявника клопотання адвоката ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне клопотання адвоката ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Рівненського міського суду від 07.06.2012, ОСОБА_5 засуджено за частиною 1 статті 307 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання, якщо протягом 1 року іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Згідно статті 76 Кримінального кодексу України, на засудженого покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи, повідомляти органи кримінально- виконавчої системи про зміну місця проживання.

Постановою слідчого СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_6 (далі слідчий) від 11.05.2012 у кримінальній справі №1-438-12 накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_5 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , що належить йому на праві спільної сумісної власності.

Адвокат ОСОБА_4 подав до суду клопотання, яке підтримав під час його розгляду, у якому просить скасувати арешт накладений постановою слідчого, оскільки суд при винесенні вироку конфіскацію майна, як виду покарання не застосував, і не вирішив питання про скасування арешту майна.

Прокурор щодо задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши заяву та додані матеріали, матеріали кримінальної справи № 1715/1021312, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів кримінальної справи слідує, що арешт на майно ОСОБА_5 було накладено постановою слідчого відповідно до діючого на той час КПК України, в редакції 1960 року, відтак відповідно до п.9 розділу ХІ «Перехідні Положення» КПК України, який набрав чинності з 20 листопада 2012 року, клопотання адвоката ОСОБА_4 підлягає розгляду в порядку КПК в редакції 1960 року.

Враховуючи, що при ухваленні вироку суду щодо ОСОБА_5 конфіскація майна як виду покарання не застосовувалась, цивільні позови та судові витрати у кримінальній справі відсутні, а також що квартира на яку накладено арешт є об`єктом права власності не лише ОСОБА_5 а і інших осіб, враховуючи що право власності володільця майна, гарантується Конституцією України, ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, суд приходить до переконання про обґрунтованість клопотання про скасування арешту майна, оскільки у застосуванні цього заходу відпала потреба, а тому накладений арешт слід скасувати .

Керуючись ст. ст. 125 - 126, 409, 411 КПК України (1960 року), п. 9 Перехідних положень КПК України (2012 року), -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна задоволити.

Скасувати арешт накладений на нерухоме майно ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , постановою слідчого СВ Рівненського МВ УМВС ОСОБА_6 від 11.05.2012 у кримінальній справі №1-438-12.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1