КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні №0001084 від 03.10.2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою було задоволено клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_5 та застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 03 грудня 2020 року.

Згідно ухвали, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України, врахувавши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яка підтверджується доданими до клопотання даними, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, а також врахувавши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На переконання захисника слідчий суддя не мав належних та достатніх доказів наявності визначених законом ризиків та недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу. Зазначає, що прокурор не довів того, що існує ризик впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, натомість сама поведінка підозрюваного свідчить про протилежне, оскільки останній співпрацює зі слідством, приймає участь у всіх необхідних слідчих діях, надає покази. Також захисник додає, що органом досудового розслідування не було доведено ризику переховування від органів слідства та суду, оскільки ОСОБА_6 не має родичів чи знайомих за межами країни чи іншого житла, ніж місце його реєстрації, більше того він проходить строкову військову службу у військовій частині, а у матеріалах справи відсутні дані про те, що підозрюваний здатен самовільно на самовільне залишення військової частини чи інше порушення дисципліни.

У апеляції захисник також вказує на те, що ОСОБА_6 має позитивну характеристику із місця служби, не допускав раніше порушень уставу та дисципліни, а тому відсутні підстави вважати про доведеність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого. Більше того апелянт посилається на практику ЄСПЛ у подібних справах та наголошує на тому, що орган досудового розслідування не довів того, що пред`явлена ОСОБА_6 підозра є доведеною та обґрунтованою, а відповідно до лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_9 помер від гострої ішемічної хвороби серця та гострої коронарної недостатності, відповідно до протоколу огляду місця події ознак насильницької смерті не виявлено. Враховуючи викладене, захисник вважає що до ОСОБА_6 неможливо застосувати такий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки його дії повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 406 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

За результатами апеляційного перегляду колегією суддів Київського апеляційного суду не встановлено порушень наведених вимог закону слідчим суддею.

Як вбачається з матеріалів, в провадженні Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебуває кримінальне провадження №0001084 від 03.10.2020 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 406 КПК України.

ОСОБА_6 було затримано 05 жовтня 2020 року в порядку ст. 208 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 406 КПК України.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до районного суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя районного суду задовольнив дане клопотання та застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений чи засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року. «Фокс Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з яким закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

Крім того, слідчий суддя відповідно до ст. 183 КПК України керуючись статтями 177 та 178 КПК України, не визначив розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин в якому підозрюють останнього був вчинений із застосуванням насильства. З чим погоджується колегія суддів.

Будь-яких істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.10.2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_5 та застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 406 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 03 грудня 2020 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 -без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5754/2020 Доповідач: ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер №752/43493/20-к Слідчий суддя суду І інстанції ОСОБА_10

.