Справа № 452/400/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/890/20 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника прокурора Львівської області ОСОБА_7 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2020 року відносно ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки позбавлення волі.
У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуту міру покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.12.2018 року, за яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, і визначено до відбуття покарання 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.
У відповідності до ч. 5 ст. 71 КК України приєднано вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.03.2018 року, за яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі та остаточно визначено ОСОБА_6 до відбуття покарання 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Початок строку відбуття покарання ухвалено рахувати з 17 жовтня 2017 року.
Відповідно до ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 попереднє ув`язнення з 08 грудня 2017 року день за день.
Стягнуто з ОСОБА_6 у користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Львівської філії 3 695 (три тисячі шістсот дев`яносто п`ять) грн. 02 коп. заподіяння майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 296 (двісті дев`яносто шість) грн. 61 коп.
Вирішено питання з речовими доказами.
За вироком суду, ОСОБА_6 , визнаний винним у тому, що він, котрий раніше вчиняв злочини, передбачені ст. ст. 185 та 186 КК України, на початку січня 2017 року, у нічну пору доби, по вул. Чорновола, неподалік моста, прокладеного через річку Вишеньку, в м. Рудки Самбірського району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу за допомогою плоскогубців таємно викрав з - під моста 45 м кабелю зв`язку ТППеп3 розміром 20 x 2 x 04 см, який належав ПАТ «Укртелеком», чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 605 грн. 83 коп., тобто, скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а саме, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_6 в ніч на 14 лютого 2017 року на вул. Грушевського 27 в м. Самборі Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом злому навісного замка проник до гаражного приміщення, яке належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав болгарку марки «Bosch» вартістю 1250 грн., болгарку марки «Feni», вартістю 1100 грн., електролобзик вартістю 500 грн., ручні інструменти вартістю 1000 грн. та дроти високої напруги до автомобіля вартістю 400 грн., чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 4250 грн., тобто скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та поєднану з проникненням в інше приміщення, а саме, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
Також ОСОБА_6 14 лютого 2017 року о 21.30 год., перебуваючи на вул. Замковій, 6 в м. Самборі та маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, підійшов до неповнолітньої ОСОБА_11 , котра йшла в напрямку Самбірського училища культури, та витягнув у неї з кишені куртки мобільний телефон марки «Samsung J 3» вартістю 2 400 грн. з футляром вартістю 150 грн., стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., стартовим пакетом мобільного оператора «Life» вартістю 25 грн., внаслідок чого заволодів майном неповнолітньої потерпілої на загальну суму 2 600 грн., тобто, скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, а саме вчинив злочин, передбачений ч. 2 cт. 186 КК України.
Крім цього, він 11 квітня 2017 року о 12.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшов через незачинені вхідні двері у будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_12 , звідки повторно таємно викрав ноутбук марки «Lenovo G58» вартістю 9 500 грн., чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму, тобто, скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та поєднану з проникненням в житло, а саме, злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
Також ОСОБА_6 в кінці квітня 2017 року, вночі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшов у під`їзд АДРЕСА_2 , де за допомогою викрутки зірвав навісний замок кладової, яка належить ОСОБА_13 , звідки повторно таємно викрав велосипед марки «ВІВА МТВ» вартістю 3400 грн., ніжний пластмасовий насос вартістю 130 грн. та лопату з дерев`яною ручкою вартістю 180 грн., чим завдав потерпілому майнову шкоду на суму 3 710 грн., тобто, скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та поєднану з проникненням в інше приміщення, а саме вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім цього, він в ніч на 27 квітня 2017 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшов у під`їзд будинку по АДРЕСА_3 , де повторно шляхом вільного доступу таємно викрав зі сходової клітки другого поверху велосипед марки «Amazon ARDIS» вартістю 1 600 грн., який належав ОСОБА_14 , чим спричинив потерпілій майнову шкоду на вказану суму, тобто, скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а саме злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Також ОСОБА_6 14 червня 2017 року о 15 год. неподалік магазину «Сова» по вул. Валовій у м. Самборі Львівської області побачив, як у ОСОБА_15 випав з кишені куртки мобільний телефон і, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись неуважністю ОСОБА_15 , повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав його мобільний телефон марки «iPhone 6 Space Grey 16Gb» вартістю 7 800 грн. зі стартовим пакетом мобільного оператора зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн. та силіконовим футляром до вказаного телефону вартістю 150 грн., чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на суму 7 975 грн., тобто, скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а саме злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_6 29 липня 2017 року о 15 год. 45 хв. біля будинку № 131 по вул. Заміській у м. Самборі Львівської області побачив ОСОБА_16 , котра йшла по вулиці, та, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, підбіг до неї і зірвав з її шиї ланцюжок із золота 585 проби вагою 7 г вартістю 7 000 грн. з підвіскою у вигляді медальйона, виготовленого із золота 585 проби вагою 4 г вартістю 4 000 грн., чим спричинив потерпілій майнову шкоду на суму 11 000 грн., тобто, скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, а саме злочин, передбачений ч. 2 cт. 186 КК України.
Не погоджуючись з даним вироком обвинувачений ОСОБА_6 та заступник прокурора Львівської області ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить суд апеляційної інстанції розібратися в даній кримінальній справі, ухвалити справедливий вирок, та застосувати до нього норми ч.5 ст.75 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року. Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі зазначає, що не скоював злочини за якими його засуджено, свою вину визнає лише у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України відносно потерпілого ОСОБА_12 , який вчинений по АДРЕСА_1 .

В своїй апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2020 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання через м`якість. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 та ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.12.2018 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, вироком апеляційного суду Чернівецької області від 06.07.2018 року у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців і визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України в строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком. Застосувати до засудженого ОСОБА_6 норми ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання.
Зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, які він скоїв в період лютого червня 2017 року, тобто до постановлення вироку Дрогобицьким міськрайоним судом Львівської області від 04.12.2018 року, яким його засуджено за ч.ч.2, 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та до постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.03.2018 за ч.3 ст.185 КК України, який 06.07.2018 апеляційним судом Чернівецької області скасовано в частині призначення покарання та засуджено ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Наголошує, що судом першої інстанції безпідставно вказано, що покарання ОСОБА_6 слід обрати за правилами ч.5 ст.71 КК України, оскільки судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.03.2018 його засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, вироком апеляційного суду Чернівецької області від 06.07.2018 вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.03.2018 в частині призначеного покарання скасовано та його засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На переконання прокурора, оскільки обвинувачений вчинив злочини в період лютого червня 2017 року, тобто до постановлення вироку Шевченківським районним судом м. Чернівці від 30.03.2018, який 06.07.2018 апеляційним судом Чернівецької області скасовано в частині призначення покарання, відтак остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначати за сукупністю злочинів відповідно до ч.4 ст.70 КК України застосувавши принцип часткового складання призначених покарань.
Таким чином, на думку прокурора, Самбірський міськрайонний суд Львівської області при призначенні ОСОБА_6 покарання не застосував закон, який підлягає застосуванню та застосував закон, який не підлягає застосуванню, що відповідно до ст.413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.
Крім цього, прокурор наголошує, що призначені раніше покарання та вжиті заходи не досягли основної мети покарання виправлення ОСОБА_6 , а також не запобігли вчиненню ним нових злочинів. Суд першої інстанції не врахував усі обставини, що характеризують особу обвинуваченого та його поведінку до та після вчинення злочинів, невірно визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів, що призвело до призначення несправедливого за розміром покарання через його м`якість.
Поряд з цим прокурор вказує, що ОСОБА_6 вчинив інкриміновані йому злочини до 21.06.2017, крім епізоду відкритого викрадення чужого майна, вчиненого 29.07.2017. Крім цього, три епізоди злочинів за ч.2, ч.3 ст. 185 КК України, які входять до сукупності згідно з ч.4 ст. 70 КК України, та за які ОСОБА_6 засуджено вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.12.2018 також вчинено до 21.06.2017. Відтак, судом при ухваленні оскаржуваного вироку не застосовано закон про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, а саме ч.5 ст.72 КК України в Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року в частині зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_6 та частково підтримали апеляційну скаргу прокурора, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги прокурора та про часткове задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задоволити частково, апеляційну скаргу прокурора задовольнити, з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і умотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права із дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями КПК України.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю наведених у вироку суду доказів, є обґрунтованим і вмотивованим.

Твердження обвинуваченого про невідповідність висновків суду в частині визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України по епізодах вчинення: таємного викрадення чужого майна (крадіжки) майна, яке належало ПАТ «Укртелеком», вчиненої повторно; таємного викрадення чужого майна (крадіжки) майна, яке належало ОСОБА_10 , вчинене повторно та поєднане з проникненням в інше приміщення; відкритого викрадення чужого майна (грабіж) неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 , вчинений повторно; таємного викрадення чужого майна (крадіжки) майна, яке належало ОСОБА_13 , вчинене повторно та поєднане з проникненням в інше приміщення; таємного викрадення чужого майна (крадіжки) майна, яке належало ОСОБА_14 , вчиненої повторно; таємного викрадення чужого майна (крадіжки) майна, яке належало ОСОБА_15 , вчиненої повторно; відкритого викрадення чужого майна (грабіж), яке належало потерпілій ОСОБА_16 , вчинений повторно, фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими й колегія суддів їх до уваги не бере, виходячи з наступного.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України по вищевказаних епізодах, суд зробив на підставі доказів, які він безпосередньо дослідив за участю обвинуваченого і його захисника, та належно оцінив їх із дотриманням положень ст. 94 КК України. Докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст. 374 КПК України суд навів у вироку.

Між тим, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції вірно вважав винуватість обвинуваченого доведеною поза розумним сумнівом.

Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Суд першої інстанції також надав повну оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_6 , які оцінив критично, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються дослідженими в суді доказами, прямо суперечать показам свідків та матеріалам провадження, будь - якими іншими доказами ці доводи не підтверджені.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених .2, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
вина обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні ним чужого майна (крадіжці), вчиненій у ПАТ «Укртелеком», підтверджується: показаннями представника ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_17 ; показаннями допитаного у якості свідка судом першої інстанції оперуповноваженого СКП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 , такими ж показаннями заступника начальника кримінальної поліції Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_19 ; показаннями допитаного у якості свідка слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_20 ; витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2017 року, (т.2 а.с. 176); заявою ПАТ «Укртелеком» від 05.01.2017 р., (т.2 а.с. 177, 178); довідкою про вартість викраденого, знищеного або зловмисно пошкодженого майна та перебування його на балансі від 03.05.2017 року, (т. 2 а.с. 179); протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2017 року та DVD диску до нього, проведеного з участю обвинуваченого ОСОБА_6 , (т. 2 а.с. 229-231).
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у викраденні ним в ніч з 13 на 14 лютого 2017 року з гаражного приміщення ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_4 , інструментів на суму 4 700 грн. підтверджується: показаннями допитаного судом першої інстанції у якості свідка оперуповноваженого СКП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 ; такими ж показаннями заступника начальника Самбірського ВП - начальника КП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_19 ; показаннями допитаного у якості свідка слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_20 ; витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 15.02.2017 року, (т. 2 а.с. 180); телеграмою до Самбірського ГУ НП у Львівській області № 612 від 14.02.2017 року (т. 2 а.с. 181); заявою ОСОБА_10 від 14.02.2017 р., адресованою начальнику Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області (т. 2 а.с. 182); протоколом огляду місця події від 14.02.2017 року (т. 2 а.с. 184); висновком експерта трасологічної експертизи № 11/645 від 04.05.2017 року (т. 2 а.с. 187-191); протоколом огляду предмету від 01.06.2017 року (т. 2 а.с. 192); постановою про визнання та прилучення до справи речового доказу від 01.06.2017 року (т. 2 а.с. 193, 194); довідкою про вартість майна від 28.11.2017 року № 549 (т. 2 а.с. 228); протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2017 року та DVD диску до нього, проведеного з участю обвинуваченого ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 229-231).
Вина ОСОБА_6 у вчиненні ним 14.02.2017 року близько 21 год. 30 хв. відкритого викрадення з кишені куртки ОСОБА_11 її мобільного телефону марки Samsung J3 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 підтверджується: показаннями допитаного судом першої інстанції у якості свідка оперуповноваженого СКП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 ; такими ж показаннями заступника начальника Самбірського ВП - начальника КП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_19 ; показаннями допитаного у якості свідка слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_20 ; витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 16.02.2017 року; заявою ОСОБА_11 від 15.02.2017 р., адресованою т.в.о. начальника Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області (т. 2 а.с. 196); заявою ОСОБА_6 від 11.08.2017 р., адресованою начальнику Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, (т. 2 а.с. 198); довідкою про вартість майна від 28.11.2017 року № 549 (т. 2 а.с. 228); протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2017 року та DVD диску до нього, проведеного з участю обвинуваченого ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 229-231).
Вина ОСОБА_6 у вчиненні ним 11.04.2017 року крадіжки ноутбука марки «Леново» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , з приміщення його будинку підтверджується: показаннями допитаного судом першої інстанції у якості свідка оперуповноваженого СКП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 ; такими ж показаннями заступника начальника Самбірського ВП - начальника КП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_19 ; показаннями допитаного у якості свідка слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_20 ; витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 12.04.2017 року (т. 2 а.с. 207); телеграмою до Самбірського ГУ НП у Львівській області № 1791 від 11.04.2017 року (т. 2 а.с. 208); заявою ОСОБА_12 від 11.04.2017 р., адресованою начальнику Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області (т. 2 а.с. 209); протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 11.04.2017 року(т. 2 а.с. 210-216); довідкою про вартість майна від 28.11.2017 року № 550 (т. 2 а.с. 227); протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2017 року та DVD диску до нього, проведеного з участю обвинуваченого ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 232-234).
Вина ОСОБА_6 у вчиненні ним в період часу з 23.02.2017 року по 27 лютого 2017 року шляхом пошкодження навісного замка з проникненням у підсобне приміщення, що в під`їзді №1 будинку АДРЕСА_5 крадіжки велосипеда марки «Віва» МТВ ОСОБА_13 підтверджується: показаннями потерпілого ОСОБА_13 ; заявою ОСОБА_13 від 01.03.2017 р. (т. 2 а.с. 200); показаннями допитаного у якості свідка слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_20 ; показаннями допитаного судом першої інстанції у якості свідка оперуповноваженого СКП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 ; такими ж показаннями заступника начальника Самбірського ВП - начальника СКП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_19 ; заявою ОСОБА_13 від 01.03.2017 р. (т. 2 а.с. 201); витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 02.03.2017 року (т. 2 а.с. 199); протоколом огляду місця події від 01.03.2017 року (т. 2 а.с. 202-206); довідкою про вартість майна від 28.11.2017 року № 549 (т. 2 а.с. 228); протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2017 року та DVD диску до нього, проведеного з участю обвинуваченого ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 229-231).
Вина ОСОБА_6 у таємному викраденні ним в ніч на 27.04.2017 року шляхом вільного доступу з під`їзду будинку АДРЕСА_3 підліткового велосипеда марки «Амазон Ардіз» ОСОБА_21 підтверджується: показаннями потерпілої ОСОБА_21 ; показаннями допитаного місцевим судом у якості свідка оперуповноваженого СКП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 ; такими ж показаннями заступника начальника Самбірського ВП - начальника СКП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_19 ; показаннями допитаного у якості свідка слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_20 ; телеграмою до Самбірського ГУ НП у Львівській області № 2095 від 27.04.2017 року (т. 2 а.с. 218); заявою ОСОБА_21 від 27.04.2017 р. (т. 2 а.с. 219); витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 28.04.2017 року (т. 2 а.с. 217); довідкою про вартість майна від 28.11.2017 року № 549 (т. 2 а.с. 228); протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2017 року та DVD диску до нього, проведеного з участю обвинуваченого ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 229-231).
Вина ОСОБА_6 у вчиненні ним 14.06.2017 року, близько 15 год, у м. Самборі Львівської області, по вул. Валовій мобільного телефону марки «iPhone6 Space Grey 16 Gb», ІМЕІ: НОМЕР_3 , ОСОБА_22 , в якому знаходився стартовий пакет мобільного оператора зв`язку «Київстар», НОМЕР_4 , що спричинило майнову шкоду потерпілому на суму 8 000 грн., підтверджується: показаннями допитаного судом першої інстанції у якості свідка оперуповноваженого СКП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 ; такими ж показаннями заступника начальника Самбірського ВП - начальника КП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_19 ; показаннями допитаного у якості свідка слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_20 ; витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 16.06.2017 року (т. 2 а.с. 220); заявою ОСОБА_22 від 16.06.2017 р., адресованою начальнику Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області (т. 2 а.с. 221); довідкою про вартість майна від 28.11.2017 року № 549 (т. 2 а.с. 228); протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2017 року та DVD диску до нього, проведеного з участю обвинуваченого ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 229-231).
Вина ОСОБА_6 у відкритому ним викраденні 29.07.2017 року близько 15 год. 45 хв. у м. Самборі Львівської області, неподалік вул. Заміської, 131 у гр нки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_6 золотого ланцюжка, приблизною вагою 6 -7 г з овальним медальйоном, на якому зображена «Матінка Божа неустанної помочі» вагою приблизно 3 - 4 г підтверджується: показаннями потерпілої ОСОБА_16 ; показаннями допитаного судом першої інстанції у якості свідка оперуповноваженого СКП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 ; такими ж показаннями заступника начальника Самбірського ВП - начальника КП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_19 ; показаннями допитаного у якості свідка слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_20 ; витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 29.07.2017 року (т. 2 а.с. 222); заявою ОСОБА_16 від 29.07.2017 р., адресованою начальнику Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області (т. 2 а.с. 223); висновком експерта № 177/17 від 31.07.2017 року (т. 2 а.с. 224); заявою ОСОБА_6 від 11.08.2017 р., адресованою начальнику Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області (т. 2 а.с. 225); довідкою від 28.11.2017 року (т. 2 а.с. 226); протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2017 року та DVD диску до нього, проведеного з участю обвинуваченого ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 229-231).
Усі наведені докази в повній мірі узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, а тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилань обвинуваченого на те, що він оговорив себе під впливом працівників поліції, які пообіцяли йому кращі умови перебування в місцях позбавлення волі, так як, ураховуючи наявність у нього минулих судимостей у виді позбавлення волі, він детально повинен бути обізнаний з умовами перебування в таких місцях і достовірно знати, що жоден працівник поліції згідно своїх службових обов`язків не може будь яким чином вплинути на зміну таких умов.
Так, обвинувачений під час судового розгляду справи показав, що жоден тиск на нього з боку працівників поліції не чинився. Допитані в судовому засіданні у якості свідків оперуповноважений СКР Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 , заступник начальника Самбірського ВП - начальник КП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_19 та слідчий СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_20 це підтвердили і показали, що ОСОБА_6 сам зізнався у скоєних злочинах.
Окрім цього, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 детально розказав та показав, як і при яких обставинах він вчиняв крадіжки чужого майна. Вказані свідчення співпадають із заявами потерпілих щодо об`єкту викраденого, виду та його кількості, місця та способу скоєння злочинів, відповідають протоколам огляду місця події, висновках судових експертиз, довідкам про вартість, протоколам огляду місця події та іншими дослідженими місцевим судом доказами. Та обставина, що в судових засіданнях в іншому складі суду першої інстанції з участю захисника обвинувачений повністю визнавав свою вину, також свідчить про намір обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.
Крім цього, під час досудового розслідування сам обвинувачений у своїй заяві від 11.08.2017 р., адресованій начальнику Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, зізнався, що 29 липня 2017 року приблизно о 16 тій год. на одній з вулиць м. Самбора підійшов ззаду до жінки невисокого росту, у якої з шиї зняв золотий ланцюжок з медальйоном, які в подальшому продав у м. Львові (т. 2 а.с. 225). В іншій своїй заяві від 11.08.2017 року, адресованій начальнику Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, зазначив власноручно, що всередині лютого 2017 року у м. Самборі з кишені однієї дівчини, яка перебувала у нетверезому стані, викрав мобільний телефон марки «Samsung».
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України, і викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про те, що він не вчиняв вказаних злочинів, не бере до уваги як безпідставні.
Відмову обвинуваченого ОСОБА_6 від своїх зізнавальних показань, які він добровільно давав, без будь-якого примусу як під час досудового розслідування, так і в суді першої інстанції, апеляційний суд розцінює як обраний спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Поряд з цим, заслуговують на увагу доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора щодо невірного застосування судом першої інстанції положень ст. 71 КК України.
Так, при призначенні покарання за сукупністю злочинів та вироків підлягає дослідженню співвідношення між часом вчинення кримінальних правопорушень і часом засудження за них: ст. 70 КК України підлягає застосуванню, коли кримінальне правопорушення вчинено до засудження за будь - який з них, а ст. 71 КК України - коли кримінальне правопорушення вчинено після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Згідно ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання, вищезазначених вимог не дотримався.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_6 засуджено вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.12.2018 р. за ч.ч.2,3 ст.185 КК України на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки позбавлення волі до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Крім цього, ОСОБА_6 також засуджено вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.03.2018 за ч.3 ст.185 КК України, який 06.07.2018 апеляційним судом Чернівецької області скасовано в частині призначення покарання та засуджено ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Суд, призначивши вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2,3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначив покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки позбавлення волі. В подальшому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до цього покарання частково приєднано невідбуту міру покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.12.2018 року, за яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, і визначено до відбуття покарання 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі. Крім того, на підставі ч.5 ст.71 КК України, до цього покарання приєднано вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.03.2018 року, за яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі та остаточно визначено ОСОБА_6 до відбуття покарання 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців позбавлення волі.
При цьому, злочини за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2020 року ОСОБА_6 вчинено в період лютого-червня 2017 року, тобто до постановлення вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.12.2018 року та до постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.03.2018 року, який 06.07.2018 апеляційним судом Чернівецької області скасовано в частині призначення покарання, відтак у даному випадку не можуть бути застосовані положення ч.5 ст.71 КК України.
Відтак, суд першої інстанції, повинен був призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів у порядку, визначеному ч.4 ст.70 КК України, тобто визначити остаточне покарання, з врахуванням покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.12.2018 року та з врахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.03.2018 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Вказана стаття кримінального закону не передбачає можливості призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом повного чи часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, оскільки у даному випадку злочини вчинено до постановлення вироку.
Натомість суд безпідставно застосував положення ч.5 ст.71 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Виходячи з наведеного, колегія суддів не погоджується з таким застосуванням судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність та вважає доводи прокурора в цій частині обґрунтованими.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягає застосуванню, та не застосовано закон, який підлягає застосуванню, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції з прийняттям свого рішення.

Крім того, колегія суддів погоджується із апеляційними доводами прокурора про те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 , обираючи покарання обвинуваченому не врахував усі обставини, що характеризують його особу та його поведінку до та після вчинення злочинів, невірно визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів, що призвело до призначення несправедливого за розміром покарання через його м`якість, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В силу вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що ОСОБА_6 дев`ятий раз притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, лише впродовж 2016-2107 років винив 28 епізодів крадіжок та грабежів, що свідчить про сформовану схильність обвинуваченого до протиправної поведінки, відтак призначені раніше покарання та вжиті заходи не досягли основної мети покарання виправлення ОСОБА_6 та не змогли запобігти вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
В силу положень ч.1 ст.421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Таким чином, оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного судом покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухваленням в цій частині вироку апеляційного суду.
При призначенні ОСОБА_6 покарання колегія суддів апеляційного суду враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, з яких п`ять є тяжкими, особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття по епізоду крадіжки 11 квітня 2017 року з будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_12 , ноутбука марки «Lenovo G580», та активне сприяння розкриттю цього злочину, а також стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє з приводу ВІЛ інфекції. В 20.0 (4 клінічна стадія). ЗЗТБ верхніх часток обох легень (щільна вогнища, фіброз) кат. 5.1, наявність обставини, що обтяжує його покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку. Окрім цього, колегія суддів враховує й те, що ОСОБА_6 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та на шлях виправлення не став.
Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 буде покарання, призначене згідно зі ст.65, ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років, оскільки саме таке покарання буде відповідати вимогам кримінального закону, тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого.
Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора про необхідність зарахування судом у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то слід зазначити наступне.

На підставі ст.72 КК України судом зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Однак, згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015, зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України від 18.05.2017 № 2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності із 21.06.2017, редакція ч.5 ст. 72 КК України була змінена в частині співвідношення попереднього ув`язнення та покарання у виді позбавлення волі у випадку зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання, яке стало зараховуватись день за день.
Наведене вказує на те, що Законом України від 18.05.2017 № 2046-VIII було погіршено становище обвинувачених (засуджених), щодо яких застосовувалось попереднє ув`язнення і яким призначене покарання у виді позбавлення волі, оскільки їм до строку відбутого покарання став зараховуватись менший проміжок часу, ніж під час дії Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII.
Відповідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 29.08.2018 (справа №663/537/17), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Оскільки як Закон України від 18.05.2017 № 2046-VIII, так і ч.5 ст. 72 КК України є законом про кримінальну відповідальність і ними погіршується становище обвинуваченого (засудженого), то вони не поширюються на осіб, які вчинили злочин до 21.06.2017. Наведене вказує на те, що особам, які вчинили злочин до 21.06.2017 увесь строк попереднього ув`язнення зараховується до строку призначеного покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з оскаржуваного вироку та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вчинив інкриміновані йому злочини в період до 21.06.2017, крім епізоду відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого повторно 29.07.2017. Крім цього, три епізоди злочинів за ч.2, ч.3 ст.185 КК України, які входять до сукупності злочинів згідно з ч.4 ст.40 КК України, та за які ОСОБА_6 засуджено вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.12.2018, також вчинено до 21.06.2017 року.
Враховуючи наведене, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 17 жовтня 2017 року по 19 жовтня 2020 року включно, тобто по день вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що на день ухвалення вироку Львівським апеляційним судом ОСОБА_6 фактично відбув строк покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, а тому підлягає негайному звільненню у залі суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_23 задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2020 року відносно ОСОБА_6 , в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.12.2018 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, вироком апеляційного суду Чернівецької області від 06.07.2018 у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 17 жовтня 2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17 жовтня 2017 року по 19 жовтня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті вирок залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: