Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/714/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому об`єднане кримінальне провадження (справа №404/8130/19, номер провадження 1-кп/404/449/19) за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2020 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бандурівка Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, учасник бойових дій, проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимостей,
визнано винуватим та призначено покарання за:

- ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
За правилами ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено до часу вступу вироку суду в законну силу.
Строк відбування покарання щодо ОСОБА_8 рахувати з часу його затримання тобто з 20 вересня 2019 року.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- Олександрійським районним судом Кіровоградської області від 10.02.2006 року за ст.185 ч.1, ст.185 ч.2, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- Олександрійським міським судом Кіровоградської області від 31.03.2008 року за ст.309 ч.1 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі;
- Олександрійським міським судом Кіровоградської області від 04.02.2015 року за ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.186 ч.2, ст.190 ч.2, ст.70 ч.1 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі. 06.01.2017 року звільнений на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.12.2016 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 14 днів;
- Кіровоградським районним судом Кіровоградської області від 21.12.2018 року за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
- Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області від 12.02.2019 року за ст.185 ч.2, ст.70 ч.4, ст.71 КК України до 5 місяців арешту. 30.05.2019 року звільнений по відбуттю строку покарання. На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21.12.2018 року виконувати самостійно;
- Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області від 19.02.2020 року за ст.185 ч.3, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
визнано винуватим та призначено покарання за:

- ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворого покарання, призначеного цим вироком, менш суворим, призначеного вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.02.2020 року, і призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою залишено до часу вступу вироку суду в законну силу.

Строк відбування покарання щодо ОСОБА_10 рахувати з часу його затримання тобто з 20 вересня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №852 від 27.09.2019 року на користь держави у розмірі по 628, 04 грн. з кожного.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_8 витрати за проведення експертиз на користь держави в загальному розмірі 5024, 32 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 та ОСОБА_10 визнано винними у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин:
Так, 19.09.2019 року близько 11.00 год., ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно зі своїм знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу будинку № 13, що в м. Кропивницький по вул.Бєляєва, за раптово виниклим єдиним умислом на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, відкрито заволоділи чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «Samsung Gаlаху J2 2018», який належав ОСОБА_11 , за наступних обставин.
Цього дня, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у вказаний час побачивши потерпілого ОСОБА_11 , який прямував в напрямку вулиці Панфіловців, та в лівій руці тримав мобільний телефон, а правою рукою натискав на екран, з метою відшукати необхідний телефонний номер в телефонній книзі, заздалегідь розподіливши між собою ролі, за раптово виниклим єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_10 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, цілеспрямовано, йдучи назустріч потерпілому ОСОБА_11 , шляхом ривка, з лівої руки потерпілого, вихопив у потерпілого мобільний телефон марки «Samsung Gаlаху J2 2018», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , сенсорного типу, чорного кольору, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №852 від 27.09.2019 року складає 2933 гривні 33 копійки, в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Водафон» за номером НОМЕР_3 , та картка пам`яті «Kingston 16 Gb Місrо 80 НС 10 класу», вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №852 від 27.09.2019 року складає 90 гривень, та ігноруючи вимогу потерпілого ОСОБА_11 , про зупинку та повернення викраденого майна зникли з місця вчинення кримінального правопорушення.
В подальшому викраденим майном ОСОБА_10 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3023,33 гривень.

Крім цього, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло, за наступних обставин:
Так, 16.09.2019 року, в не встановлений досудовим розслідуванням точний час, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив повз будинок АДРЕСА_3 . В цей час в нього винник умисел спрямований та таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням в житло. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_8 , переліз через паркан, яких огороджує подвір`я вказаного домоволодіння, де впевнившись в тому, що в будинку нікого не має, і його злочинні дії не будуть помічені, він через незачинене металопластикове вікно, що розташоване в приміщенні кухні даного будинку, проник до приміщення домоволодіння, звідки таємно викрав ноутбук марки «Аsus R541NА-GO224Т (90NB0Е81-МО4190) Сhосоlаtе Вlасk», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №876 від 15.10.2019 року складає 6000 гривень, та грошові кошти в сумі 500 гривень, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 6500 гривень.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , з викраденим майном, яке належить ОСОБА_12 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 6500 грн.
Також, 18.09.2019 року, в період часу з 07.00 год. до 13.30 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив повз будинок АДРЕСА_4 . В цей час в нього винник умисел спрямований та таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням в житло. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_8 , переліз через паркан, яких огороджує подвір`я вказаного домоволодіння, де впевнившись в тому, що в будинку нікого не має, і його злочинні дії не будуть помічені, він через незачинене металопластикове вікно, що розташоване в приміщенні кухні даного будинку, проник до приміщення домоволодіння, звідки таємно викрав перфоратор марки «Graphite 58G858» вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №926 від 31.10.2019 року складає 1926 гривень 82 копійки, тим самим спричинивши ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 1926,82 гривень.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , з викраденим майном, яке належить ОСОБА_13 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 1926,82 гривень.
Крім того, 20.09.2019 року, в період часу з 09.30 год. до 17.30 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив повз будинок АДРЕСА_5 . В цей час в нього винник умисел спрямований та таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням в житло. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_8 , переліз через паркан, яких огороджує подвір`я вказаного домоволодіння, де впевнившись в тому, що в будинку нікого не має, і його злочинні дії не будуть помічені, він через незачинене металопластикове вікно, що розташоване в приміщенні коридору даного будинку, проник до приміщення домоволодіння, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 7000 гривень, тим самим спричинивши ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 7000 гривень.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , з викраденим майном, яке належить ОСОБА_14 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 7000 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив змінити оскаржуваний вирок, виправдати його за ч.2 ст.186 КК України, а за ч.3 ст. 185 КК України застосувати до нього ст. 69 КК України з урахуванням пом`якшуючих обставин та особи останнього. Свої доводи мотивує тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України він не вчиняв, та вказує, що по дорозі він випередив ОСОБА_10 пройшов потерпілого, на якого не звернув уваги, а потім почув сміх ОСОБА_10 , який біг повз нього. Після чого, він оглянувся та побачив потерпілого, який замахнувся на нього сумками та перечепився і впав, так як ОСОБА_10 покликав його за собою, він побіг за ним до перехрестя. ОСОБА_10 він не наздогнав. Потерпілий їх не зупиняв, не звав, йому не зрозуміло було чому побіг ОСОБА_10 , так як мобільного телефону у нього в руках не бачив. Після чого, зателефонував ОСОБА_10 і вони домовилися про зустріч біля «Старого автовокзалу». Про заволодіння мобільним телефоном повідомив згодом коли збув його та вони обідали в кафе. Крім того вказує, що обвинувачений ОСОБА_10 підтвердив, що не мав з ним попередньої змови.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просив змінити вирок відносно ОСОБА_8 за ст. 186 ч. 2 КК України виправдати, та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців, та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання, з іспитовим строком 3 роки, поклавши обов`язки передбачені ст.76 КК України. Свої доводи мотивує тим, що ОСОБА_10 повністю підтвердив пояснення ОСОБА_8 надані в суді першої інстанції та невинуватість останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Судом однобічно взято до уваги пояснення потерпілого ОСОБА_11 , та безпідставно не взято до уваги пояснення обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 . Інші докази вироку свідчать лише про винуватість ОСОБА_10 , але не ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Судом не взято до уваги, характеризуючи обставини, щодо ОСОБА_8 , а саме: що він є учасником бойових дій, особою раніше не судимою, є особою що має стійкі соціальні зв`язки.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_8 , просив скасувати оскаржуваний вирок в частині призначення покарання ОСОБА_8 через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку із застосуванням занадто м`якого покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. В іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого, умисного, корисливого, вчиненого за попередньою змовою закінченого злочину та не враховано відсутність обставин, які пом`якшують покарання у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України останнього. Не враховано що він вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України не визнав. Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_8 , то судом не враховано те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності 19.05.2017 року Знам`янським міським судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 357, ст. 70 КК України, до покарання у вигляді штрафу 1700 гривень. 28.08.2019 року Олександрійським ВП ГУ НП в Кіровоградській області направлено до суду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України; 28.08.2019 року Знам`янським ВП ГУ НП в Кіровоградській області направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.361, ч.2 ст.185 КК України, які на даний час перебувають на розгляді. Враховуючи викладене, слід констатувати відсутність каяття та виправлення особи, оскільки будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти нові злочини проти власності. Крім цього, ОСОБА_8 не має офіційного місця роботи, сім`ї, що підтверджує відсутність сталих соціальних зв`язків. Таким чином, призначаючи ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції належним чином не враховано вимоги ст. 50 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, що призвело до призначення покарання, яке через м`якість є явно несправедливим. Судом залишено поза увагою вимоги п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання , відповідно до яких призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, мотивуючи тим, що епізод за ч.2 ст.186 КК України не доведений ні на досудовому слідстві, ні в суді першої інстанції. Крім того вказує, що сторона обвинувачення намагається перекрутити його характеризуючи дані, які характеризують його з позитивної сторони, також зазначає, що усі зазначені в апеляційній скарзі прокурора обґрунтування є лише припущенням.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги обвинуваченого та захисника, та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 К України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_8 за ч.2 ст.186, ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_10 за ч.2 ст.186 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за ч.3 ст. 185 КК України, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину не визнав, своєї причетності до вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України та пояснив, що з ОСОБА_10 приїхали у Кропивницький. Знав останнього протягом року також знали, що їх розшукують через крадіжки. Зупинилися у готелі по вул. Бєляєва, 2, який оплачували разом. В місто приїхали в середині вересня 2019 року. 19.09.2019 року вранці вони зайшли до «Файно-маркету», а потім дворами йшли до «Дендропарку», де ОСОБА_10 мав зустрітися зі своїм знайомим. По дорозі він випередив ОСОБА_10 пройшов потерпілого, на якого не звернув уваги, а потім почув сміх ОСОБА_10 , який біг повз нього. Після чого, він оглянувся та побачив потерпілого, який замахнувся на нього сумками та перечепився і впав, так як ОСОБА_10 покликав його за собою, він побіг за ним до перехрестя. ОСОБА_10 він не наздогнав. Потерпілий їх не зупиняв, не звав, йому не зрозуміло було чому побіг ОСОБА_10 , так як мобільного телефону у нього в руках не бачив. Після чого, зателефонував ОСОБА_10 і вони домовилися про зустріч біля «Старого автовокзалу». Після цього, заходили в ремонтну майстерню телефонів, однак ОСОБА_10 там нічого не продавав. Про заволодіння мобільним телефоном повідомив згодом коли збув його та вони обідали в кафе. ОСОБА_10 розповів йому, що свідок ОСОБА_15 допоміг здати телефон у ломбард, однак очевидцем цієї розмови він не був. Тому просить виправдати його за ч.2 ст.186 КК України. По епізодам вчинення крадіжок майна ч.3 ст.185 КК України свою вину визнав повністю. В судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердив свою позицію.

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні суду першої інстанції свою вину за ч.2 ст.186 КК України визнав частково та показав, що з обвинуваченим ОСОБА_8 знайомі близько року. У вересні 2019 року вирішили разом поїхати до його товариша в місто Помічна Кіровоградської області. По дорозі заїхали в м.Кропивницький, де зупинилися у готелі по вул. Бєляєва, 2. Вирішили відпочити в місті. 19.09.2019 року вранці вирішили піти в «Дендропарк» по дорозі зайшли в магазин «Файно-маркет». Коли вийшли з магазину і направилися в двори ОСОБА_8 йшов попереду, а він побачив потерпілого, який мав ознаки алкогольного сп`яніння та тримав в руках сумки та мобільний телефон. Він без будь-яких зусиль взяв у потерпілого з рук мобільний телефон і побіг до перехрестя. На перехресті зупинився та побачив, що потерпілий впав біля ОСОБА_8 , а ОСОБА_8 рухається в його напрямку. Він позвав його, заперечив той факт, що потерпілий, якимось чином звав його, намагався повернути мобільний телефон. Після цього, він повернув за будинок сів у таксі та приїхав до «Старого автовокзалу», де дочекався ОСОБА_8 . Про те, що у потерпілого заволодів мобільним телефоном розповів ОСОБА_8 вже після того, як здав мобільний телефон у ломбард. На «Старому автовокзалі» він знав свідка ОСОБА_15 , який займався ремонтом мобільних телефонів. До нього підійшов і попросив закласти у ломбард, так як не мав при собі паспорту. Мобільний телефон ОСОБА_15 заклав за 800 грн., які він витратив на свої потреби. Наступного дня його з ОСОБА_8 затримали працівники поліції. Вважає, що ОСОБА_8 участі у грабежі не приймав, а лише почувши його вимогу «побігли», побіг за ним.

Незважаючи на не визнання вини ОСОБА_8 та частково невизнання вини ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, вина останніх повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що до цього обвинувачених не знав. Проживає по вул. Бєляєва в м. Кропивницькому. 19 вересня 2019 року біля 12.00 год., скупився продуктів харчування та направлявся до місця проживання його матері. Хотів набрати матір по телефону. Йшов по доріжці, що за будинком 13 в м. Кропивницький. В цей час сумка була не плечі, а в лівій руці тримав телефон «Самсунг». В цей час на зустріч йому йшли обвинувачені. Коли вони наблизились до нього, то проходячи повз, вихопили в нього з руки телефон. Він окликнув та обвинувачені почали «весело» тікати. Він кинув речі та побіг за ними. Коли біг не звертав уваги на перехожих. Оскільки був із сумками в руках і на плечі не зміг наздогнати крадіїв. Стверджує, що телефон вирвав з руки обвинувачений ОСОБА_10 . Пам`ятає, що чоловіків було двоє. Згадав, що обвинувачені оглянулись та з «ухмилкою» разом побігли. Побіг обвинувачений ОСОБА_10 , а в слід за ним побіг ОСОБА_8 . Коли обвинувачені бігли, то нічого не говорили. В подальшому телефон викупив з ломбарду за 1600 грн. Додав, що з ним працівник поліції проводили слідчі дії. Обвинувачений ОСОБА_8 йшов попереду чи позаду обвинувачений ОСОБА_10 , точно пригадати не може. Гадає, що обвинувачений ОСОБА_8 міг відмовити від вчинення злочину ОСОБА_10 та повернути йому телефон. При цьому, ОСОБА_8 не зупинявся, а одразу побіг за ОСОБА_10 . Після чого, він кинув сумки і побіг в слід за ними. Кричав «матом» та просив, щоб обвинувачені повернули телефон. Вранці вживав алкоголь, проте скільки випив не пам`ятає.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 , і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими зібраними у справі доказами і, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.09.2019 року, згідно з якою прийнято усну заяву від ОСОБА_11 з приводу того, що 19.09.2019 року біля 11.00 год. перебуваючи за адресою: м. Кропивницький, вул. Бєляєва, 13, двоє невідомих осіб чоловічої статі відкрито, шляхом ривка з рук заволоділа мобільним телефоном марки «Самсунг», вартість якого 4000 грн. (а.п.15-16 т.1);

- протоколом огляду місця події від 19.09.2019 року з фото таблицею до нього, у ході проведення якого встановлено та оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення відкриту ділянку місцевості асфальтовим покриттям, що по вул. Бєляєва, 13, к.1 з лівої сторони в м. Кропивницький (а.п.17-19 т.1);

- протоколом пред`явлення особи на впізнання від 20.09.2019 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_8 , як особу, як таку, що відкрито викрала його мобільний телефон (а.п.26-29 т.1);

- протоколом пред`явлення особи на впізнання від 20.09.2019 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_10 , як особу, як таку, що відкрито викрала його мобільний телефон (а.п.30-33 т.1);

- протоколом огляду предметів від 21.09.2019 року - коробка від мобільного телефону марки «Samsung Gаlаху J2 2018», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , «фіскальний чек» від 03.05.2019 року, які відповідно до постанови слідчого від 21.09.2019 року були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (а.п.35-38т.1);

- протоколом огляду предметів від 22.09.2019 року - мобільний телефон марки «Samsung Gаlаху J2 2018», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , «фіскальний чек» від 03.05.2019 року, які відповідно до постанови слідчого від 22.09.2019 року були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (а.п.40-42 т.1);

- висновком судово-товарознавчої експертизи №852 від 27.09.2019 року, відповідно до якого ринкова вартість станом цін на 19.09.2019 року представлених на експертизу об`єктів дослідження, а саме: мобільного телефону «Samsung Gаlаху J2 2018», 32 2018 SМ-J250F/ НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , чорного кольору, тип сенсорний, який на момент викрадення був у технічно-справному стані, який був викрадений без зарядного пристрою та іншої гарнітури, який було придбано в новому стані 03.05.2019 року може складати 2933,33 грн. (дві тисячі дев`ятсот тридцять три грн. 33 коп.).

- карти пам`яті «Kingston 16 Gb Місrо 80 НС 10 класу», чорного кольору, яку було придбано в новому стані в червні місяці 2019 року яка на момент викрадення була у технічно-справному стані може складати 90,00 грн. (дев`яносто грн. 00 коп.) (а.п.49-57 т.1)

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2019 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_8 , як одну з осіб, яка продала йому мобільний телефон марки «Samsung J2», так як обох добре запам`ятав (а.п.61-63 т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2019 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_10 , як одну з осіб, яка продала йому мобільний телефон марки «Samsung J2», так як обох добре запам`ятав (а.п.64-66 т.1);

- протоколом огляду місця події від 20.09.2019 року з фототаблицею до нього, у ході проведення якого в приміщенні службового кабінету №413 , розташованого на 4 поверсі 4-ри поверхової будівлі Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області виявлено карту пам`яті «Kingston», об`ємом 16 Gb, чорного кольору, яку в подальшому вилучено (а.п.68-70 т.1);

- протоколом огляду предметів від 20.09.2019 року - карта пам`яті «Kingston 16 Gb Місrо 80 НС 10 класу», яка відповідно до постанови слідчого від 22.09.2019 року була визнана речовим доказом у кримінальному провадженні (а.п.68-73 т.1);

- протоколом огляду предметів від 21.09.2019 року оптичний диск формату СD-R марки «Videx», який відповідно до постанови слідчого від 21.09.2019 року було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (а.п.75-80 т.1);

- довідкою ПТ «Ломбард «Гроші Тут» від 23.09.2019 року, згідно з якою ОСОБА_15 дійсно звертався до ломбардного відділення ПТ «Ломбард «Гроші Тут» з приводу закладу «Samsung Gаlаху J250F/DS J2», C/№ 60269/3, 0267 /статус відкуплено 21.09.2019р./ (а.п.82 т.1).

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за що їх засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

На переконання колегії суддів, і про це правильно зазначив в своєму вироку суд першої інстанції, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.11.2019 року у справі №710/439/17, згідно якої відповідно до ч.2 ст.28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. Вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає із ч.2 ст.28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому конклюдентними вважають мовчазні дії, з яких можна зробити висновок про дійсні наміри особи. Це, наприклад, обмін жестами, мімікою, певними рухами, внаслідок чого дії співучасників стають узгодженими.

Так, як убачається із показань потерпілого ОСОБА_11 наданих в судовому засіданні суду першої інстанції, він в АДРЕСА_6 ОСОБА_11 рухався в напрямку вул. Паніфіловців з покупками в пакетах та мобільним телефоном в руках. ОСОБА_8 випередив його, при цьому ОСОБА_10 порівнявшись з потерпілим вихопив з лівої руки потерпілого мобільний телефон та почав бігти з останнім. Після чого ОСОБА_11 намагався зупинити останнього окликами, натомість ОСОБА_8 приєднався до ОСОБА_10 , вони обернулися на потерпілого та його вимогу повернути мобільний телефон, «ухмильнулися» та продовжуючи сміятись з нього зникли з місця злочину, а він намагався їх наздогнати, кинув сумки, однак не зміг. Дані показання потерпілого провістю узгоджуються із іншими вищевказаними зібраними по справі доказами які є взаємоузгодженими між собою, належними, достовірними та допустимими доказами по справі та повністю доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Доводи викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 в тій частині, що ОСОБА_8 участі у злочину не приймав, а лише побіг «по інерції» за ОСОБА_10 , є необґрунтованими та безпідставними та повністю спростовуються поясненнями потерпілого, який чітко вказав як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду в суді першої інстанції на обвинувачених, які разом заволоділи його мобільним телефоном, про що свідчать конклюдентні дії обох під час вчинення злочину. Крім того колегія суддів доходить до висновку, що аналізуючи показання потерпілого, поведінка та дії обвинуваченого ОСОБА_8 під час вчинення кримінального правопорушення дає підстави вважати про наявність попередньої змови між обвинуваченими. Враховуючи викладене підстави для закриття провадження стосовно ОСОБА_8 а ч.2 ст.186 КК України відсутні.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, осіб винних. Обвинувачений ОСОБА_8 характеризується позитивно, не працює, одружений, учасник бойових дій, згідно посвідчення ветерана війни учасника бойових дій серії НОМЕР_5 від 29.11.2018 року, на обліку в Кіровоградській обласній психіатричній лікарні не перебуває, однак згідно довідки КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» від 30.09.2019 року, ОСОБА_8 знаходиться на диспансерному обліку з приводу психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання «опіоїдів». Синдром залежності з 2019 року, осудний, вважається таким, що не має судимостей. Згідно висновку органу пробації встановлено, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе та становить високу небезпеку для суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_10 офіційно не працює, не одружений, на обліку в Кіровоградській обласній психіатричній лікарні не перебуває. Однак згідно довідки КЗ «Кіровоградскій обласний наркологічний диспансер» від 30.09.2019 року, ОСОБА_10 знаходиться на диспансерному обліку з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання « ефедрину». Синдром залежності з 2008 року, осудний, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Врахував відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин за ч.2 ст.186 КК України.

Також врахував наявність пом`якшуючої покарання обставини, щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин за ч.3 ст.185 КК України. Крім того врахував ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання в межах санкцій статей у вчиненні яких вони обвинувачуються у виді позбавлення волі, яке на переконання колегії суддів відповідатиме тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинувачених, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_8 покарання є необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому в повній мірі враховано ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, особу винного, обвинувачений ОСОБА_8 характеризується позитивно, не працює, одружений, учасник бойових дій, згідно посвідчення ветерана війни учасника бойових дій серії НОМЕР_5 від 29.11.2018 року, на обліку в Кіровоградській обласній психіатричній лікарні не перебуває, однак згідно довідки КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» від 30.09.2019 року, ОСОБА_8 знаходиться на диспансерному обліку з приводу психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання «опіоїдів». Синдром залежності з 2019 року, осудний, вважається таким, що не має судимостей. Враховано відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин за ч.2 ст.186 КК України. Також враховано наявність пом`якшуючої покарання обставини, щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин за ч.3 ст.185 КК України. Крім того враховано ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень та обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей інкримінованих йому злочинів.

Крім того, безпідставними та необґрунтованими є доводи сторони захисту щодо можливості призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69, ст.75 КК України.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину за ч.2 ст.186 КК України не визнав, крім того, судом не встановлено пом`якшуючих покарання обставин, а тому підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69, ст.75 КК України колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2020 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_10 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженими які перебувають під вартою, у той же строк з дня вручення їм копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4