Справа № 724/581/20
Провадження № 1-кп/724/85/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника особи, щодо якої

розглядається клопотання: ОСОБА_5

особи, щодо якої розглядається клопотання: ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_7

законного представника потерпілої: ОСОБА_8

представника служби у справах дітей

Хотинської РДА ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хотинського районного суду Чернівецької області клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 27.01.2020 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Хотин Чернівецької області, жительки АДРЕСА_1 , учениці ІІІ курсу Хотинського коледжу ПДАТУ, раніше не судимої,

у вчиненні дій, що містять ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи неповнолітньою особою, яка не досягнула віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, скоїла суспільно-небезпечне діяння за таких обставин.

Так, близько 18 год. 50 хв. 30.09.2018 року в м. Хотин Чернівецької області, на території місцевого парку відпочинку, навпроти Бізнес-центру «Капітал», що на вул. Олімпійська, 80, неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті неприязних відносин, в результаті словесного конфлікту з неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи мету, спрямовану на завдання фізичного болю, потягнула правою рукою її за волосся в напрямку асфальтобетонного покриття тротуару, завдавши таким чином потерпілій фізичного болю та не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.

Неповнолітня ОСОБА_6 в присутності захисника, законного представника, представника служби у справах дітей та органу ювенальної превенції визнала, що 30.09.2018 року вона зустрілась з ОСОБА_10 та іншими подругами та пішли у парк в м. Хотин. Там вони зустріли потерпілу ОСОБА_7 та між ними виникла сварка. Спочатку вона говорила по телефону, а коли підійшла до ОСОБА_7 , то остання виразилася до неї нецензурною лайкою. Їй це не сподобалося і вона потягнула ОСОБА_7 за волосся до землі, від чого остання упала на коліна. Вона перед потерпілою вибачалася десь через місяць після цього конфлікту, але її ніхто не слухав та сказали, щоб вона вибачалися в соціальній мережі Інстаграм, що зробити вона відмовилася. Цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнає в сумі 301,56 грн., а в частині моральної шкоди в сумі 500 грн.

Враховуючи те, що неповнолітня ОСОБА_6 в повному обсязі визнала обставини завдання фізичного болю потерпілій ОСОБА_7 , викладені у клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, суд визнає необхідним допитати неповнолітню ОСОБА_6 , її законного представника, потерпілу та її законного представника, дослідити характеризуючі дані та матеріали кримінального провадження, речові докази.

Законний представник особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що не заперечувала проти застосування до ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 30.09.2018 року вона гуляла зі своїм другом в парку в м. Хотин. Там вони зустріли ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , між ними виник конфлікт. В подальшому ОСОБА_10 вдарила її, двічі потягнула за волосся, завдавши тілесних ушкоджень, далі ОСОБА_11 вдарила долонею по обличчю, після цього до неї підійшла ОСОБА_6 та потягнула її за волосся до асфальтобетонного покриття тротуару, чим завдала її фізичного болю. Більше ніяких дій щодо неї ОСОБА_6 не здійснювала.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що 30.09.2018 року її донька ОСОБА_7 розповіла про обставини завдання їй фізичного болю ОСОБА_6 в парку м. Хотин. Просила дівчат, які застосували фізичне насильство до її доньки вибачитися в мережі Інстаграм, проте останні відмовилися. Вирішення цивільного позову залишила на розсуд суду, оскільки її донька лікувалася після отриманих легких тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_10 .

Факт вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України також підтверджується:

- протоколом огляду місця події з фото таблицею від 10.04.2020 року в ході якого оглянуто частина парку відпочинку в м. Хотин навпроти Бізнес-центру «Капітал», що на вул. Олімпійська, 80, та встановлено, що покриття тротуару є асфальтобетонне, та з правої сторони даної ділянки розташований бетонний стовп;

- протоколами огляду предметів від 05.12.2018 року та відео і фото, які зберігаються на оптичному диску, на яких зафіксовано переписка, що підтверджує наявність конфлікту до 30.09.2018 року та саме заподіяння фізичного насильства відносно потерпілої ОСОБА_7 в парку м. Хотин 30.09.2018 року;

- протоколами проведення слідчих експериментів з ілюстративними фототаблицями за участю ОСОБА_6 від 23.01.2020 року, за участі ОСОБА_10 від 23.01.2020 року, ОСОБА_11 від 18.01.2020 року, ОСОБА_12 від 09.01.2020 року, ОСОБА_13 від 17.04.2019 року, в ході проведення яких вказані особи показали та розказали про обставини застосування фізичного насильства 30.09.2018 року в м. Хотин Чернівецької області, на території місцевого парку відпочинку, навпроти Бізнес-центру «Капітал», що на вул. Олімпійська, 80, щодо потерпілої ОСОБА_7 ;

- протоколами проведення слідчого експерименту з ілюстративною фототаблицею за участю ОСОБА_7 від 17.04.2020 року, в ході проведення якого вона показала та розказала про обставини застосування фізичного насильства відносно неї 30.09.2018 року в м. Хотин Чернівецької області, на території місцевого парку відпочинку, навпроти Бізнес-центру «Капітал», що на вул. Олімпійська, 80.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що суспільно-небезпечне діяння мало місце, зазначені дії неповнолітньої ОСОБА_6 підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального Кодексу України, тобто вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень.

Суд приймає до уваги, те, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була малолітньою та відповідно до вимог ст. 22 КК України не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Частина 2 статті 97 КК України передбачає, що примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.

Із змісту ч. 2 ст.105 КК України вбачається, що застереження є найменш суворим та, відповідно до п.5 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження нею протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.

Пунктом 7 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», встановлено, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

В судовому засіданні прокурор просив застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачу під нагляд матері.

Законний представник особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_5 , не заперечила проти застосування до ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру, у вигляді застереження та передачу під нагляд матері.

При визначенні виду і строку примусових заходів виховного характеру суд враховує дані про особу неповнолітньої, її характеристики, умови життя, виховання і поведінку, ставлення неповнолітньої до наслідків діяння, яке вона вчинила, а саме те, що по місцю проживання та навчання неповнолітня ОСОБА_6 характеризується позитивно, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 506, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_6 могла віддавати зміст своїм діям та керувати ними.

Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з тим, що неповнолітня ОСОБА_6 не досягла віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, суд вважає, що до неї слід застосувати примусові заходи виховного характеру, передбачені ст. 105 КК України у вигляді застереження шляхом роз`яснення неповнолітній про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження нею протиправної поведінки чи вчинення нового кримінального правопорушення, передачу її під нагляд матері ОСОБА_5 , та обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до його поведінки, а саме: змінювати без згоди органу, який здійснює за нею нагляд, місце проживання та навчання, оскільки на думку суду, саме такі примусові заходи виховного характеру є справедливим, а також необхідними і достатніми в даному конкретному випадку для її виправлення та попередження вчинення нею нового кримінального правопорушення.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Крім того, законним представником потерпілої ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про стягнення з неповнолітньої ОСОБА_6 , а в разі відсутності в неї майна з її батьків матеріальні збитки в розмірі 7801,50 грн. та моральні збитки на загальну суму 7500 грн.

Прокурор в судовому засіданні цивільний позов просила задовольнити частково.

Особа, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_6 , її захисник та законний представник ОСОБА_5 в судовому засіданні цивільний позов визнали частково в сумі 301,56 грн. матеріальні збитки, та 500,00 грн. моральну шкоду.

Враховуючи те, що потерпілій внаслідок вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, не було завдано ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні визнала, що ОСОБА_6 , окрім того що потягнула її за волосся, від чого вона почула фізичний біль, більше ніяких дій щодо неї не вчиняла, жодних доказів того, що матеріальна шкода завдана вищевказаними протиправними діями ОСОБА_6 суду не надані, то цивільний позов в частині матеріальної шкоди не підлягає до задоволення.

Суд при визначенні розміру моральної шкоди, який особа, щодо якої розглядається клопотання повинна відшкодувати, враховує характер та обсягу страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових витрат (їх тривалість) з врахуванням стану здоров`я потерпілої, змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підставі вище викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 97 ч. 2, 105 КК України, ст.ст. 497, 498, 500-501 КПК України, ст.ст. 1166, 1177 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 27.01.2020 року відносно ОСОБА_6 -задовольнити.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Хотин Чернівецької області, жительки АДРЕСА_1 примусові заходи виховного характеру у виді застереження шляхом роз`яснення неповнолітній про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження нею протиправної поведінки чи вчинення нового кримінального правопорушення, передачу її під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 до 16.03.2021 року та обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до його поведінки, а саме: змінювати без згоди органу, який здійснює за нею нагляд, місце проживання та навчання на строк до 16.03.2021 року.

Початок тривалості примусового заходу виховного характеру рахувати з дня набрання чинності даної ухвали.

Цивільний позов ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає на АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , моральну шкоду в сумі 4000 (чотири тисяч) грн.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Речовий доказ по справі: оптичний диск, який знаходитися в матеріалах справи № 724/581/20 залишити в матеріалах справи № 724/581/20.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1