ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9788/19 Номер провадження 11-кп/814/536/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського

апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження №0002480 від 22.08.2019 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 09.01.2020 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полузіря Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, вдівця, пенсіонера, не працюючого, не судимого

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік і шість місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_9 1884,12 грн. судових витрат на користь держави.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду 21 серпня 2019 року, близько 08 год. 55 хв. по вул. Гагаріна у напрямку від вул. Пушкіна до вул. Небесної Сотні в м. Полтаві, обвинувачений ОСОБА_9 , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №5 по вул. Гагаріна, в межах нерегульованого пішохідного переходу, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала дорогу у напрямку справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку середнього ступеня з вогнищами геморрагічних забоїв в правій лобній долі та субарахноідального крововиливу, закритих переломів кісток лицьового скелета по типу Ле-Фор III, підвивиху зубів 32, 42, забою, гематоми м`яких тканин лобної ділянки з розвитком підшкірної емфіземи та гемосинусу, двобічних параорбітальних гематом, закритого чотирьох-фрагментарного перелому проксимального відділу лівої плечової кістки зі зміщенням, закритого скалкового перелому лівого ліктьового відростку зі зміщенням, закритого перелому задніх відрізків 4-5-го ребер справа зі зміщенням з розвитком правобічного травматичного пульмоніту, підшкірних гематом, саден шкіри обличчя, тулуба, кінцівок, які згідно висновку № 881 судово-медичної експертизи від 11 жовтня 2019 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, правильності юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, представник потерпілої подав апеляційну скаргу в якій просив вирок суду скасувати та постановити новий, за яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст. 286 КК України 5 років позбавлення волі, яке слід відбувати реально, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зокрема, безпідставно зазначено про наявність у діях обвинуваченого ознак дійового каяття, не враховано грубе порушення обвинуваченим правил дорожнього руху.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, представника потерпілої ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілої, ніким не заперечується, а тому в судовому засіданні не досліджувались у відповідності до вимог ст. 349 КПК України.

При обранні основного покарання засудженому суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, конкретні обставини справи, дані про його особу та обставини, які пом`якшують покарання. Обставин, які б обтяжували покарання, судом першої інстанції у відповідності до матеріалів справи не встановлено.

Доводи представника потерпілої про відсутність у діях ОСОБА_9 дійового каяття спростовується матеріалами кримінального провадження, оскільки обвинувачений наступного дня після ДТП, почав добровільно відшкодувати завдану шкоду, про що свідчать наявні у матеріалах кримінального провадження розписки про добровільну передачу коштів ОСОБА_9 на лікуванння потерпілї ОСОБА_10 через її дочку ОСОБА_11 (а.с. 43-45), що ніким із учасників судового розгляду не оскаржується. Крім того, слід врахувати поведінку обвинуваченого на місці ДТП, так як останній викликав швидку допомогу потерпілій. Таким чином, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_12 , враховуючи його похилий вік, надав посильну допомогу потерпілій, а тому суд першої інстанції вірно зазначив про наявність в його поведінці ознак дійового каяття. Крім того, суд першої інстанції не визнав дійове каяття, як обставину, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства та не вбачає підстав для призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Разом з тим, є обґрунтованим посилання в апеляційній скарзі на незастосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Так, суд першої інстанції, мотивуючи не призначення ОСОБА_9 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк суд послався на обставини справи, поведінку обвинуваченого під час скоєння кримінального правопорушення і після цього, його щире каяття.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається із наведеної норми закону, не призначаючи додаткового покарання, суд першої інстанції недостатньо врахував тяжкість вчиненого злочину та тяжкість наслідків які настали від дій обвинуваченого, а також недостатньо врахував те, що обвинувачений грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху.

А тому, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування вироку суду в частині призначеного покарання у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості є обґрунтованими.

Враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому злочині, добровільно відшкодував потерпілій завдану шкоду, позитивно характеризується, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових правопорушень буде призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

За таких обставин, апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 09.01.2020 відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України в частині призначення покарання, скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4