ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/92/21

21 січня 2021 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000007 від 11.01.2021 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Садки Костопільського району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, не працюючого, державних нагород та пільг не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.254 Кримінального кодексу України, з угодою про визнання винуватості від 18.01.2021

ВСТАНОВИВ:
22.12.2017 рішенням Підлужненської сільської ради Костопільського району Рівненської області №407 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1602 га, кадастровий номер :03:001:0162 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в с.Трубиці Костопільського району Рівненської області.

ОСОБА_4 10.08.2017 здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0162, площею 0,1602 гектара.

Відповідно до пункту «а» ч.1 ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.168 Земельного кодексу України ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники землі ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

При цьому, п.3 ст.20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належної особі на праві приватної власності, в межах населеного пункту відбувається виключно на підставі рішення сільської, селищної чи міської ради, за ініціативи власника земельної ділянки з обов`язковим виготовленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, з обов`язковим погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до вимог статті 186-1 Земельного кодексу України.

Водночас, ОСОБА_4 в порушення вимог земельного законодавства, не ініціюючи перед Підлужненською сільською радою Костопільського району Рівненської області питання зміни цільового призначення належної йому на праві власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,1602 гектара, кадастровий номер :03:001:0162, що розташована в с.Трубиці Рівненського (Костопільського) району Рівненської області, не маючи затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, спеціального дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву, вирішив без зміни цільового призначення земельної ділянки та переведення її в землі водного фонду, облаштувати на частині вищевказаної земельної ділянки штучну водойму для власних потреб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, протиправно, проявляючи безгосподарність при використанні належної йому земельної ділянки площею 0,1602 гектара, кадастровий номер :03:001:0162, яка належить до земель сільськогосподарського призначення, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Трубиці Костопільського району Рівненської області, в один із днів квітня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, із застосуванням невстановленої техніки здійснив зняття ґрунтового покриву та незаконно облаштував на частині вищевказаної земельної ділянки штучну водойму (ставок) загальною площею 0,025 га, яку з квітня 2020 року по даний час використовує для власних потреб.

Внаслідок облаштування ОСОБА_4 штучної водойми (ставка) на наданій йому для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення (рілля) земельній ділянці площею 0,1602 гектара, кадастровий номер :03:001:0162, що розташована в с.Трубиці Рівненського (Костопільського) району Рівненської області, без зміни її цільового призначення, частина земельної ділянки площею 0,025 га безпідставно була виведена з сільськогосподарського обороту.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 254 КК України - безгосподарське використання земель, що спричинило виведення землі із сільськогосподарського обороту.

18 січня 2021 року між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000007 від 11.01.2021, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із умовами вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.254 КК України щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 11.01.2021 року, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.254 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 /п`ятсот десять/ гривень, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 Кримінального кодексу України винним себе визнав повністю та дав згоду на застосування узгодженої сторонами міри покарання

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор у судовому засіданні просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Свою позицію прокурор обґрунтовує тим, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відноситься до кримінальних проступків. Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.254 КК України.

Також, в ході підготовчого судового засідання, судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 374, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 18 січня 2021 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.254 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 /тридцять/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 /п`ятсот десять/ гривень, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_4 не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1