Дата документу 17.09.2020 Справа № 554/7410/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою, працюючого поліцейським роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області, який має спеціальне звання старший лейтенант поліції, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, по матеріалам досудового розслідування № 0001710, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , яке мотивує наступним.

Першим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001710 від 11.07.2019 року за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 згідно з наказом №680 о/с від 13.07.2018 року Департаменту патрульної поліції НП України призначений на посаду поліцейського роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області та, згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівником правоохоронного органу.

Так, у вечірній час, 10.07.2019 року починаючи з 22:00 годин ОСОБА_4 , разом із раніше знайомим ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території готельного комплексу «SV-Park», який розташований за адресою: м. Харків, вул.Олімпійська, 10. У вказаному місці, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 діючи умисно, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи, що своїми діями грубо порушують громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки в громадських місцях, проявляючи особливу зухвалість, вступили у словесну перепалку із громадянином ОСОБА_8 , в ході якої спричинили тілесні ушкодження останньому за наступних обставин.

Так, близько 22:00 годин 10.07.2019 року перебуваючи біля входу до зали ресторану готельного комплексу, між відвідувачами закладу, а саме двома невідомими жінками, та ОСОБА_8 , який є представником власників закладу, виник словесний конфлікт з приводу неякісного обслуговування їх банкету. Перебуваючи біля входу, ОСОБА_8 повідомив про те, що у разі наявності будь-яких зауважень щодо роботи закладу відвідувачі можуть звернутися наступного дня до нього з метою врегулювання всіх питань.
Бажаючи уникнути конфліктної ситуації, ОСОБА_8 не відреагувавши на словесні образи останніх, попрямував до приміщення будівлі, а саме залу приміщення ресторану.

У цей час, а саме о 22:08 годин ОСОБА_4 , разом із раніше знайомим ОСОБА_7 , безпідставно, умисно, з хуліганських спонукань, усвідомлюючи, що своїми діями грубо порушують громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки в громадських місцях, проявляючи особливу зухвалість, безпричинно розпочали наносити удари ОСОБА_8 по різним частинам тіла.

У цей час до входу вийшла дружина ОСОБА_8 ОСОБА_9 , яка намагалась відтягнути свого чоловіка від нападників, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і заспокоїти останніх.

Проте ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , на численні зауваження ОСОБА_9 не реагували, та проявляли зухвале ставлення до спокою та безпеки громадян. Все це супроводжувалось нецензурною лайкою з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Продовжуючи хуліганські дії ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , не реагуючи на зауваження оточуючих, продовжуючи своїми діями грубо порушувати громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки в громадських місцях, проявляючи особливу зухвалість, наносили удари по різним частинам тіла ОСОБА_8 , у тому числі коли ОСОБА_8 вже лежав на землі.

Внаслідок отриманих ударів ОСОБА_8 , з метою уникнення у подальшому отримання тілесних ушкоджень, підвівся на ноги та почав відходити до приміщення ресторану готельного комплексу, де своїми діями сигналізував, що не бажає продовжувати конфлікт.

ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , продовжуючи хуліганські дії, прослідували за ОСОБА_8 до приміщення ресторану готельного комплексу.

У подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , не реагуючи на зауваження оточуючих, своїми умисними діями грубо порушуючи громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки в громадських місцях, проявляючи особливу зухвалість, перебуваючи у приміщенні ресторану, продовжили наносити чисельні удари по різним частинам тіла ОСОБА_8 .

Від вказаних дій потерпілому ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 329 від 11.07.2019 року спричиненні тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин, синці на голові, тулубі, садна на голові, правій руці, ногах, що відносяться до легких тілесних пошкоджень.

У подальшому, хуліганські дії ОСОБА_4 та ОСОБА_7 припинили працівники готельного комплексу та відвідувачі, а також працівники поліції, які прибули через деякий час. Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 громадський порядок та спокій мешканців і відвідувачів готельного комплексу порушувався близько 30 хвилин.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

30.06.2020 року уповноваженою службовою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28.08.2020 року продовжено строк досудового розслідування до 6-ти місяців, а саме до 30.12.2020 року.

З метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; слідчий просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив задовольнити. Зазначив, що по іншому кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 обвинувальний акт скеровано на розгляд до суду за ст.365 КК України.
Підозрюваний в судовому засіданні просив обрати особисте зобов`язання, оскільки він має двох неповнолітніх дітей, одна з яких дитина його цивільної дружини; перебуває у додатковій відпустці по догляду за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Вказав, що підозрюваний знаходиться у декретній відпустці, дружина працює. Просив обрати особисте зобов`язання.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши клопотання та копії матеріалів, якими воно обґрунтовується, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Судом встановлено, що 30.06.2020 року уповноваженою службовою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28.08.2020 року продовжено строк досудового розслідування до 6-ти місяців, а саме до 30.12.2020 року.

Перевіривши та оцінивши докази, надані слідчим, приходжу до переконання, що з матеріалів клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, вбачається наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколами прийняття заяви від ОСОБА_9 від 10.07.2019 та ОСОБА_8 від 12.07.2019 про вчинене кримінальне правопорушення; висновками фахівця з питань судово-медичної експертизи №328п/п від 11.07.2019 та №329п/п від 11.07.2019, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 12.07.2019, протоколом огляду предметів від 12.07.2019, протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.10.2019, 15.10.2019, 22.05.2020, протоколами проведення слідчого експерименту за участі потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 16.01.2020 та іншими доказами у кримінальному провадженні.

Також вважаю, що слідчим доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним ризикам.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя також приймає до уваги строк покарання, що йому загрожує у разі доведеності вини, його особу, вік підозрюваного.
Враховуючи наведене, суд вважає, що є достатні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного.
Відповідно до ч. 2 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Застосування цілодобового домашнього арешту передбачає доволі відчутне втручання у приватне життя особи шляхом покладення на неї за рішенням суду заборон та обмежень. Із цих підстав за оцінками Європейського суду з прав людини домашній арешт розглядається в тій самій площині, що й тримання особи під вартою, оскільки він пов`язаний з позбавленням свободи, виходячи з розуміння положень Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод.

При цьому, виходячи з аналізу правових норм кримінального процесуального законодавства, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом із тим, суд ураховує, що кримінальне провадження № 0001710 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2019 року і тільки 30.06.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення зі значним сплином часу.
Таким чином, стороною захисту представлені до суду достатні й переконливі аргументи на підтвердження тих обставин, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту наразі перешкоджає підозрюваному здійснювати догляд за його малолітньою дитиною, що у свою чергу порушує права останнього.
Враховуючи матеріали кримінального провадження, особу підозрюваного ОСОБА_4 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків останнього, з урахуванням зменшення ризиків, суд вважає за потрібне застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 15.11.2020 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22.00 год. по 06.00 год., без застосування електронних засобів контролю, з покладенням на підозрюваного обов`язків.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 181, 186, 193-194, 196-197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити частково.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 15.11.2020 року в межах строку досудового розслідування. Заборонити ОСОБА_4 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня, без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; не покидати Харківську область без відома та дозволу слідчого, прокурора, суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;не спілкуватись з свідками, експертами та спеціалістами у даному кримінальному провадженні.
В іншій частині клопотання відмовити.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя Октябрського
районного суду м. Полтави ОСОБА_1