Справа № 359/650/21
Провадження № 1-кс/359/137/2021
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2021 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , затриманого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з технічною фіксацією клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 відносно
ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ізраїлю, уродженця м. Єрусалим, одруженого, інші відомості невідомі, закордонний паспорт громадянина Ізраїлю № НОМЕР_1 , дійсний до 17.07.2029 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

про застосування тимчасового арешту, -
в с т а н о в и в :
Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся 27.01.2021 року до слідчого судді з указаним клопотанням відносно громадянина Ізраїлю ОСОБА_6 , якого затримано працівниками ОКПП "Київ" ДПС України 14.01.2021 року.
Так, згідно поданого клопотання, 25 січня 2021 року о 20 годині 20 хвилин, в пункті пропуску для повітряного сполучення «Бориспіль», під час оформлення пасажирів рейсу сполученням №778 «Київ-Тель-Авів», працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України виявлено та затримано громадянина Ізраїлю ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого відбулось спрацювання бази даних «Інтерпол» зі статусом «Розшук» як особи, що перебуває у міжнародному розшуку із характером завдання - затримання та арешт.

Відповідно до вимог ст.ст. 208, 582 КПК України, працівниками ОКПП «Київ» складено протокол про затримання ОСОБА_6 , як особи яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за межами України та перебуває у міжнародному розшуку, у зв`язку із вчиненням злочинів, пов`язаних з обігом коштів та порушенням обмінних операцій.

В ході проведення перевірки прокурором, в порядку ч. 3 ст. 582 КПК України встановлено достатні підстави для підготовки та звернення до слідчого судді із клопотанням про застосування тимчасового арешту відносно затриманої особи.

Так, відповідно до червоного повідомлення з бази даних Інтерпол відносно громадянина ОСОБА_6 прокуратурою Палестини винесено рішення від 16.09.2020 року №259/2020 щодо затримання зазначеного громадянина.

Інкриміновані громадянину Ізраїлю ОСОБА_8 злочини за законодавством України, на думку прокурора, відповідають кваліфікації, передбаченій ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, а тому є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк більше одного року.

Строк давності притягнення до відповідальності за вказані діяння відповідно до законодавства України не закінчився, оскільки злочини вчинено на території Палестини в 2020 році.
Затриману особу встановлено на підставі закордонного паспорту громадянина Ізраїлю № НОМЕР_1 , який було вилучено у ОСОБА_6 під час затримання.
З урахуванням викладеного, керуючись Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, ст. 583 КПК України, прокурор просив застосувати по відношенню до затриманого тимчасовий арешт строком на 40 діб із утриманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до його екстрадиції.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, обравши відносно ОСОБА_6 тимчасовий арешт терміном в сорок діб, до надходження запиту про його видачу від компетентних органів держави Палестини. Строк тимчасового арешту вважати з моменту затримання.

Затриманий та захисник, отримавши роз`яснення своїх прав, передбачених ч.6 ст. 583 КПК України, заперечували щодо спрощеної процедури та згоди та екстрадиційний арешт.
У цьому зв`язку, захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вказавши, що відсутні правові підстави щодо застосування тимчасового арешту у відношенні до ОСОБА_6 , оскільки останній є громадянином Ізраїлю а не Палестини, і він ніколи не перебував у вказаній державі. Жодних документів, які б свідчили про обґрунтованість затримання ОСОБА_6 та внесення відомостей до бази Інтерпол відносно нього немає. Основною підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, захисником наведено те, що фактично з державою ОСОБА_9 відсутні будь-які договірні відносини, а сама держава Палестина не підписала відповідну Конвенцію про видачу правопорушників. Наявність лише інформації про нібито вчинення громадянином Палестини ОСОБА_10 злочинів, в будь-якому випадку не може бути підставою для його затримання та застосування відносно нього тимчасового арешту. З цих підстав захисник просив у задоволенні відповідного клопотання прокурора відмовити.

Затриманий ОСОБА_11 проти клопотання також заперечив, підтримав позицію захисника, надав додаткові пояснення відповідно до яки він немає жодного відношення до підстав його переслідування, він ніколи не був на території держави Палестина, оскільки громадянам Ізраїлю це заборонено. Він дійсно мав партнерські та ділові відносини з банками Ізраїлю щодо проведення обмінних операцій однак з Палестинскими банками ніколи не працював і йому невідомі підстави його розшуку указаною країною.
Заслухавши пояснення прокурора, затриманого та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, подані сторонами додатково документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно із ст. 583 КПК України, тимчасовий арешт може бути застосовано до особи, затриманої за вчинення злочину за межами України, на підставі відповідного клопотання прокурора, яке має відповідати вимогам ч.4 ст. 583 КПК України, в тому числі і в частині долучення документів на підтвердження обставин, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання.
У відповідності до ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.
При цьому відповідно до ч.4 ст. 583 КПК України, прокурор в своєму клопотанні до слідчого судді про застосування тимчасового арешту зобов`язаний надати протокол затримання особи, документи, що містять данні про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави, а також документи, що посвідчують особу затриманого.
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 541 КПК України, тимчасовий арешт - це взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений КПК України або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).
Крім того, тимчасовий арешт за своєю правовою природою є спеціальним запобіжним заходом, який застосовується виключно у межах міжнародно-правового співробітництва компетентних органів держав, що стосується видачі осіб відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників.
При вирішенні питання про застосування тимчасового арешту до затриманої особи суддя не вивчає питання її винуватості, наявності відповідних доказів та тим паче не вирішує питання про звільнення особи від покарання призначеного вироком суду іноземної держави, а лише перевіряє наявність відповідних документів органів досудового слідства іноземних держав, які підтверджують факт підозри або обвинувачення особи у вчиненні злочину, а також її перебування у розшуку.
Згідно ст.16 Європейської конвенції про видачу правопорушників, у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства. У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2а статті 12 (оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої Сторони), і намір надіслати запит про видачу правопорушника. В ньому також зазначається, за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення було вчинене, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи. Запит про тимчасовий арешт надсилається компетентним органам запитуваної Сторони або дипломатичними каналами, або безпосередньо поштою, або телеграфом, або через Міжнародну організацію кримінальної поліції (Інтерпол), або у будь-який інший спосіб, який дозволяє мати письмове підтвердження або який визнається запитуваною Стороною. Запитуючий орган без зволікань інформується про результати розгляду його запиту.
В судовому засіданні встановлено, що держава Палестина указаної Конвенції не ратифіковувала, а тому не являється стороною таких відносин, якими врегульовані питання затримання та видачі правопорушників, в тому числі і щодо тимчасового арешту.
Так, у відповідності до ст. 1 указаної Конвенції, саме Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під
вартою. Як встановлено слідчим суддею держава Палестина не є стороною в розумінні цією Конвенції, а тому підстав для застосування зазначеної Європейської конвенції в даному випадку - немає.
Крім того, прокурор при звернення до слідчого судді також посилається на положення Конвенції про правову допомогу і правовідносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, яка укладена між країнами СНД, і ратифікована Україною в 1994 році, немає одного відношення до тимчасового арешту громадянина Ізраїлю, оскільки така конвенція також не підписана державою ОСОБА_9 , і не являється стороною міжнародного договору щодо допомоги в кримінальних справах.
Таким чином, відсутні підстави для застосування тимчасового арешту чи екстрадиційного арешту за запит держави Палестина на території України.
В даному випадку, слідчий суддя також не знаходить підстав для застосування положень ст.ст. 599, 600 КПК України, як єдиного можливого порядку здійснення процедур, пов`язаних із затриманням та арештом особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину на території іншої держави, зважаючи на недопустимість доказів поданих прокурором в порядку ч.1 ст. 89 КПК України.
Так, у відповідності до ст. 543 КПК України, якою врегульовано міжнародне співробітництво під час кримінального провадження, порядок направлення запиту до іншої держави, порядок розгляду уповноваженим (центральним) органом України запиту іншої держави або міжнародної судової установи про таку допомогу і порядок виконання такого запиту визначаються цим Кодексом і чинними міжнародними договорами України.
З цього приводу, суддею шляхом перевіркою відкритих джерел інформації (Інтернет ресурсів), серед діючих міжнародних договорів України з іншими країнами не виявлено ратифікованих угод з державою ОСОБА_9 щодо міжнародної співпраці, зокрема в сфері кримінального права.
Тобто, будь-яких підстав для вирішення клопотання прокурора про тимчасовий арешт, окрім положень КПК України, не встановлено.
При вирішенні клопотання прокурора по суті за змістом вимог КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.
В базі Укрбюро Інтерпол як підстава для розшуку та затримання з метою екстрадиції особи значиться рішення прокурора держави Палестина №259/2020 від 16.09.2020 року щодо затримання громадянина Палестини із аналогічними анкетними даними громадянина Ізраїлю ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ізраїлю, уродженця м. Єрусалим.

Слідчий суддя вважає, що саме рішення прокурора про затримання особи не може бути підставою для тимчасового арешту, оскільки відповідного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної особи компетентним судовим чи правоохоронним органом держави Палестина відносно ОСОБА_12 обрано не було, а доказів наявності такого рішення - прокурором слідчому судді не надано.

При цьому, наявність відповідного ордеру від 16.09.2020 року генерального прокурора канцлера ОСОБА_13 , адресованого до директора Палестинської поліції.

З цього приводу, останній також слідчим суддею також не може бути взятий до уваги, зважаючи на те, що останній видано відносно іншої особи громадянина іншої держави, та відповідного рішення про оголошення розшуку такої особи матеріали клопотання також не містять.

В іншій частині, зміст клопотання прокурора відповідає ідентичним обставинам поданого аналогічного клопотання раніше 15.01.2021 року відносно яких слідчим суддею приймалось рішення про відмову у задоволенні клопотання. Зазначене клопотання прокурором не оскаржено.

А тому, єдиним доказом правомірності внесення відомостей до червоної картки Інтерпол є переклад викладеної в цій картці інформації про вчинене особою діяння, яка оцінюється слідчим суддею, як недопустимий доказ в порядку ч.1 ст. 89 КПК України, та недостатнім для прийняття рішення про задоволення клопотання прокурора.
Так, встановлено, що розшук здійснюється відносно громадянина Палестини з аналогічними анкетними даними ОСОБА_6 та зазначено паспорт громадянина Палестини № НОМЕР_2 , виданого 11.01.2009 року.
Однак, ОСОБА_12 в Україні ідентифіковано як громадянина Ізраїлю з паспортом громадянина Ізраїлю № НОМЕР_1 , дійсний до 17.07.2029 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , дата видачі паспорту 18.07.2019 року.

З цього приводу встановлено невідповідність розшукуваної особи за ознакою громадянства. При цьому затриманий зазначив, що являється громадянином Ізраїлю з народження, і ніколи не мав громадянства Палестини. Іншим чином перевірити указану інформацію слідчий суддя самостійно позбавлений, а прокурором зазначені затриманим відомості та дані спростовані не були. З цього приводу, сумніви, що виникли трактуються на користь особи, яку було затримано.

Згідно ж до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви мають тлумачитись на користь обвинуваченого. При цьому, всі сумніви трактуються на користь особи, яка може притягуватись до кримінальної відповідальності.

Таким чином, на думку слідчого судді, до громадянина Ізраїлю ОСОБА_12 не може бути застосовано тимчасовий арешт за поданим клопотанням прокурора.

З наведеного слід зробити висновок, що клопотання про застосування тимчасового арешту відносно особи складено на підставі припущень прокурора про можливість, в майбутньому, екстрадиційного арешту ОСОБА_12 та екстрадицію останнього.

Отже, повторно надані прокурором документи, не дозволяють визнати їх у повному обсязі, належними і допустимими доказами для прийняття рішення про задоволення клопотання. Тому у задоволенні останнього слід також відмовити.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення клопотання, затриманого слід звільнити з-під варти та повернути вилучені у нього речі, документи та кошти.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 582, 583 КПК України, слідчий суддя -
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання від 27.01.2021 року прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту відносно громадянина Ізраїлю ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Звільнити затриманого громадянина Ізраїлю ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.

Повернути вилучені у громадянина Ізраїлю ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучені при затриманні речі та документи.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.
Оголошення повного тексту ухвали слідчого судді здійснено 29.01.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1