справа № 399/859/20
провадження № 1-кп/399/86/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої
ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Онуфріївка Кіровоградської області угоду про визнання винуватості від 29.09.2020 року, яка надійшла з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000041 від 22.08.2020 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Покровка Атбасарського району Циліноградської області республіки Казахстан, українка, громадянка України, не заміжня, не працююча, з професійно-технічною освітою, не маюча на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, яка зареєстрована по АДРЕСА_1 та фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше судима: 20.12.2019 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ст. 116 КК України до 5 років позбавлення волі, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, 22.08.2020 року близько 15-00 год. між сусідами ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_4 і її співмешканцем ОСОБА_7 з іншого боку, виникла сварка щодо користування криницею ОСОБА_6 , яка розташована на території двору домоволодіння останнього, розташованого по АДРЕСА_2 . Після цього близько 17-30 год. ОСОБА_4 маючи неприязні відносини із ОСОБА_6 та переслідуючи мету продовження конфлікту, прийшла на територію домоволодіння останнього, розташованого по АДРЕСА_2 , де у неї виник умисел, направлений на застосування щодо власника домоволодіння ОСОБА_6 насильницьких дій. Реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на застосування відносно ОСОБА_6 насильницьких дій, ОСОБА_4 зайшовши до приміщення житлового будинку потерпілого, достовірно знаючи про неможливість вільного пересування ОСОБА_6 без використання спеціалізованих предметів для людей з обмеженими можливостями, вибила з рук останнього милиці, таким чином створивши належні умови для реалізації свого кримінально протиправного умислу та подолання можливого опору з боку потерпілого, після чого за допомогою мускульної сили своїми руками почала здавлювати шию ОСОБА_6 . В ході зазначених дій ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 із приміщення житлового будинку вийшли на подвір`я домоволодіння, де на крик потерпілого відреагували сусіди, які одразу прийшли на територію його двору, після чого конфлікт припинився. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , що полягали у застосуванні відносно потерпілого насильницьких дій, а саме здавлювання шиї ОСОБА_6 руками за допомогою мускульної сили, останньому було завдано фізичного болю і не спричинено тілесних ушкоджень.
Такі дії обвинуваченої ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 126 КК України як спричинення побоїв, що завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Між начальником Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , якому на підставі статей 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 22.08.2020 року та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника підозрюваної, адвоката ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, за згодою потерпілого ОСОБА_6 , 29.09.2020 року укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно до змісту укладеної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 Кримінального Кодексу України, викладеному в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000041. Сторона обвинувачення, враховуючи ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального проступку, сприяння підозрюваною ОСОБА_4 у проведенні досудового розслідування щодо неї, визнає наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінально протиправного діяння, як обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку (в розумінні ст. 66 КК України). Сторона обвинувачення визнає відсутність обставин, які обтяжують покарання підозрюваної (в розумінні ст. 67 КК України). Сторона обвинувачення враховує, що підозрювана являється особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, однак має постійне зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, займається виконанням роботи по найму серед місцевих жителів. Також, сторона обвинувачення враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, яке за ступенем є кримінальним проступком відповідно до ст. 12 КК України. Сторони погоджуються на призначення покарання за ч.1 ст. 126 КК України у виді штрафу на суму 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень. Із запропонованим видом та мірою покарання підозрювана згодна. За змістом угоди підозрювана ОСОБА_4 розуміє наслідки укладання та затвердження угоди передбачені ст. 473, 474 КПК України. Також за змістом угоди, підозрювана ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання нею Закону і будь-якого положення складеної угод. Підозрювана ознайомлена з тим, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Підозрювана ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України визнала повністю.

Зазначила, що кримінальний проступок нею скоєний за обставин викладених в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості. Вона розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид та міру передбаченого угодою покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості.
Також зазначила, що угоду про визнання винуватості з прокурором вона уклала добровільно, тобто її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, просить затвердити угоду.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані по ч.1 ст. 126 КК України, вина її повністю доведена зібраними в процесі досудового слідства доказами, угода укладена добровільно, тобто її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, угода про визнання винуватості, укладена з ОСОБА_4 , відповідає вимогам закону, тому просив її затвердити.

Захисник, адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, зазначив, що така угода була укладена за його участю, добровільно, угода та погоджене сторонами покарання відповідають вимогам закону та інтересам суспільства.

Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, заслухавши обвинувачену ОСОБА_4 , її захисника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку, що угода підлягає затвердженню виходячи з наступного:
Згідно з ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 2, ч. 4 (п.1), ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
За умовами ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, який згідно зі ст.12 КК України, є кримінальним проступком.
Потерпілим ОСОБА_6 відповідно до вимог ч.4 ст. 469 КПК України надано прокурору письмову, добровільну згоду на укладення угоди про визнання винуватості між начальником Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000041 від 22.08.2020 року. Із узгодженою мірою покарання для підозрюваної ОСОБА_4 згоден, що підтверджується його відповідною заявою та не викликає у суду сумніву у добровільності такої згоди.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлений належним чином. Враховуючи положення ч. 2 ст. 474 КПК України відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

В п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України зазначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.
Статтею 474 КПК України визначено, що якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, то розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.
Відповідно до ч.2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Згідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не порушують законних прав та інтересів сторін.
Судом у судовому засіданні встановлено, що обвинувачена (підозрювана на стадії досудового розслідування) беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян передбачена санкцією ч.1 ст. 126 КК України, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. ст. 65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявна письмова згода потерпілого на укладення даної угоди, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченої та встановлено, що вона зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Міра покарання, узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає вимогам та загальним засадам призначення покарання.
Суд перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним за участю його захисника необхідно затвердити, ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України так як вина її доведена повністю і її дії суд кваліфікує по ч.1 ст. 126 КК України, та призначити їй узгоджені сторонами вид та міру покарання.
Крім цього, обвинуваченій роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме, можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, обвинуваченому зрозумілі. Після наданих судом роз`яснень обвинувачена не заперечила проти затвердження угоди.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України.
За умовами ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.
Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження не обирався, цивільний позов не заявлявся, витрат понесених державою на залучення експертів в даному кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст. 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 29.09.2020 року між начальником Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , якому на підставі статей 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 22.08.2020 року та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 22.08.2020 року за ч.1 ст. 126 ККУкраїни.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Копію вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1