ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/480/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 639/2072/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова, в режимі відеоконференції, матеріали провадження №11кп/818/480/21 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2020 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прачі Борзнянського району Чернігівської області, громадянина України, із середньою освітою, раніше судимого:

- 27.03.2008 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.309 КК України на 200 годин громадських робіт;

- 06.01.2010 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 19.11.2010 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

початок строку: 13 серпня 2010 року, кінець строку: 20 лютого 2023 року.

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд мотивував своє рішення тим, що з урахуванням даних матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_8 на даний час не довів свого виправлення своєю поведінкою, а тому не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України, для умовно-дострокового звільнення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що цивільний позов він визнає в повному обсязі, однак не може відшкодувати шкоду через те, що виконавчі листи не надходили. Наголосив, що висновки психологічних спостережень є необґрунтованими, оскільки він жодного разу не був помічений у членоушкодженні та вживанні наркотичних засобів. Указав, що за час відбування покарання він має 10 заохочень, працевлаштований, стягнень не має. Просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Під час розгляду клопотання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_8 , його поведінку та ставлення до праці.

Як слідує із матеріалів провадження, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_8 раніше тричі судимий та за вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06.01.2010 року був звільнений від відбування покарання з випробуванням, однак в період іспитового строку вчинив нові злочини, за що був засуджений вироком Борзнянським районним судом Чернігівської області від 19.11.2010 року.

Зазначене свідчить про те, що засуджений вже звільнявся від відбування покарання, однак не виконував покладених на нього обов`язків та продовжував свою злочинну діяльність, що свідчить про антисоціальну спрямованість поведінки засудженого, підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_8 та неможливість його виправлення при звільненні від відбування покарання.

Крім того, згідно матеріалів провадження ОСОБА_8 у період відбування покарання у Новгород-Сіверському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо, стягувань та заохочень не мав та до праці не залучався.

З 21 лютого 2011 року відбуває покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія №18»

Згідно характеристики від 24 квітня 2020 року засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується посередньо, має два стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, та десять заохочень. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносинах з персоналом установи з метою поблажливого ставлення для себе. Не завжди ставиться дбайливо до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Під час проведення бесід профілактично виховного характеру не завжди щирий, намагається приховати свої справжні схильності та наміри. Під час відбування покарання в установі не продемонстрував зміни у свідомості у напрямку соціально-небезпечної самокерованої правослухняної поведінки. Робити правильні висновки із того, що сталося не може.

До того ж, рішеннями комісій державної установи «Холодногірська виправна колонія №18»:

- від 31.08.2016 року відмовлено в застосуванні щодо ОСОБА_8 ст.ст.100, 101 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення;

- від 14.11.2018 року відмовлено в застосуванні щодо ОСОБА_8 ст.82 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення;

- від 04.12.2019 року відмовлено в застосуванні щодо ОСОБА_8 ст.81 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Судом першої інстанції також взято до уваги дані неодноразових психологічних спостережень за поведінкою засудженого, неодноразові цільові тестування, відповідно до яких рекомендується зважати на те, що засуджений ОСОБА_8 намагається приховати свої справжні схильності та наміри; рівні конфліктності та агресивності - вище середніх; робити правильні висновки із того, що сталося - у змозі не завжди; хоча б на перших порах після звільнення, потребує підтримки у питаннях побуту та пошуку роботи, яка б відповідала його потребам, здібностям та схильностям; важливо продовжити виховання у нього рис критичності самооцінки та його вчинків; рівень його криміногенної зараженості - вище середнього; ступінь соціальної занедбаності - вище середнього; як наслідок довгострокового вживання наркотичних засобів у його ЦНС відбулися зміни, які створюють у нього готовність до скоєння ним повторних злочинів, пов`язаних із необхідністю вживанням наркотиків; хоча має намір більше не порушувати закони, але імовірність рецидиву з його боку досить висока; в умовах зниження контролю імовірність антисоціальних проявів з його боку - буде зростати.

Доводи засудженого про незгоду з висновками психологічних спостережень, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки данні, які б свідчили про необ`єктивність цих висновків - відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, з урахуванням даних що містяться у характеристиці, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 на даний час не довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, а також відсутність відомостей, які б вказували на вчинення засудженим дій, направлених на погашення цивільного позову,колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення неможливе.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: