Справа № 445/977/20
Провадження № 1-кп/445/131/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочів, Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000277 від 06 червня 2020 року, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого,-

в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2. ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2020 року, близько 20 години, ОСОБА_4 , знаходячись на земельній ділянці, що поблизу будинку АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій та їх негативні наслідки, реалізуючи свій умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , наніс декілька ударів кулаками своїх рук по обличчю ОСОБА_6 . Внаслідок даних дій ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на нижній повіці правого ока з переходом на підорбітальну ділянку, рани на спинці носа, крововиливу в м`які тканини правої щоки, забійної рани носа, забою правої половини обличчя, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, що являється наслідком дії тупого предмету, які згідно висновку експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Такі дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України при обставинах наведених в обвинувальному акті, визнав повністю. Надав покази, що 05.06.2020 жінка повідомила, що коли він був на роботі приходив їх товариш, який сказав, що ОСОБА_6 заборонив йому заїжджати до їхнього господарства дорогою спільного користування. Він побачив на городі потерпілого, вийшов і у них розпочався словесний конфлікт, в ході якого він завдав ОСОБА_6 декілька ударів. У вчиненому розкаявся, просив вибачення у потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що в цей день на городі підгортав картоплю. В цей час до нього підійшов обвинувачений. У них розпочався конфлікт. Обвинувачений вдарив його, він впав і знепритомнів. Після цього прибігла жінка обвинуваченого і забрала його. Зазначив, що у них впродовж тривалого часу неприязні відносини.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за доцільне не проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованих ОСОБА_4 діянь і ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок передбачений ч. 2 ст. 125КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, має на утримання трьох неповнолітніх дітей, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, в вчиненому щиро розкаявся, згідно досудової доповіді ризик повторного вчинення ним кримінального правопорушення оцінюється як середній і його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Також, суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини справи і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , суд виходить з того, що обвинувачений визнав цивільний позов частково в розмірі 6000 грн. моральної шкоди та 4000 грн. витрат на правову допомогу, а представник потерпілого в судовому засіданні погодився на таку суму компенсації.
Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України «Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» «... моральна шкода може полягати, зокрема- у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, ... у порушенні інших цивільних прав, ... у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».

Згідно ч.2 ст.127 КПК України «Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні».

Беручи до уваги характер та тривалість фізичних і моральних страждань потерпілого, стан його здоров`я, морально-психологічний стану після вчинення відносно нього кримінального проступку та отриманих тілесних ушкоджень, їх наслідків, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 6000 грн. та 4000 грн. компенсації на правову допомогу.
Процесуальні витрати понесені державою відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, с у д , -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральну шкоду у розмірі 6000 (десять тисяч) грн. та 4000 (чотири тисячі) грн. витрат на правову допомогу.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1