Справа № 442/7561/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/22/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому в режимі відеоконференції засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника адміністрації ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 14.06.2017, на невідбутий термін 1 рік 10 місяців 20 днів.
Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого ОСОБА_7 , який визнав себе винним, у вчиненому щиросердечно розкаявся, частково сплачує цивільний позов, що на думку суду свідчить про те, що його виправлення є стабільним та послідовним, відбув більше як 3/4 призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, а відтак, на думку суду, цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Не погоджуючись із даною ухвалою прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Вказує, що судом першої інстанції проігноровані усі обставини та вимоги закону, не надано належну правову оцінку усім представленим матеріалам, об`єктивно не з`ясовано всі обставини справи, що у свою чергу, свідчить про необґрунтованість і невмотивованість судового рішення. Звертає увагу, що ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі з 04 квітня 2014 року, під час перебування в УВП №9 в м. Ужгород допускав порушення режимних вимог, за що чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, дані порушення виразились в зберіганні заборонених предметів та нетактовна поведінка, заохочення не надавались. Також, з 21 листопада 2017 року відбував покарання в ДУ «Полицька виправна колонія», де характеризувався посередньо, порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією не заохочувався. Крім цього, з 17 травня 2018 року ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія», в якій допустив порушення режимних вимог, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Також, комісіями ДУ «Дрогобицька ВК №40» від 26 грудня 2018 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення, а 14 листопада 2019 року відмовлено у представленні до умовно-дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.
21 січня 2021 року засуджений ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить залишити без змін ухвалу суду першої інстанції та залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора. Мотивує свої заперечення тим, що вищенаведена апеляційна скарга є безпідставною, оскільки він відбув 3/4 призначеного судом покарання, визнав свою вину, з часу прибуття в колонію навчається в навчальному центрі, приймає участь в програмі диференційованого впливу «Фізкультура і спорт» та «Підготовка до звільнення», працевлаштований на громадських засадах комірником відділення , а допущені ним порушення були вчинені під час попереднього ув`язнення. Щодо відмови йому комісіями виправної колонії про застосування щодо нього вимог статей 100, 101 КВК України, то засуджений вказує, що перебував в колонії незначний час, а з часу відмови лише заохочувався. Також, підкреслює, що зв`язку з рідними не втратив, підтримує його за допомогою листування, має намір працевлаштуватись.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, представника ДВК № 40 та засудженого, які заперечили апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно з ч.3 ст. 81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.
Висновок суду про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання ґрунтується на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи, є обґрунтованим та вмотивованим.
Необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що може свідчити, зокрема, дотримання засудженим правил розпорядку дня колонії, відсутність порушень встановленого порядку відбування покарання, виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, заняття суспільно корисною працею. Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобігання вчинення нових злочинів.
Рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, згідно з матеріалами справи, вбачається, ОСОБА_7 засуджено 14.06.2017 Перечинським районним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 12 років 1 місяця позбавлення волі та частково приєднано невідбуте покарання за вироком суду від 21.10.2011 з конфіскацією майна. На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 04.04.2014 по 20.06.2017.
Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої 03 грудня 2020 року начальником ДУ «ДВК-40» ОСОБА_10 , засуджений ОСОБА_7 , за час відбування покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» допустив порушення режимних вимог, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи тричі заохочувався. Працевлаштований комірником відділення, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, у відношенні до працівників установи ввічливий. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», займається оздоровчою фізкультурою, «Підготовка до звільнення», відбуває курси підготовки. Прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок. В 2019 році закінчив Дрогобицький навчальний центр № 40 здобувши професію «Слюсар з ремонту коліс транспортних засобів».
З врахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення й підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання, й з таким висновком суду колегія суддів погоджується.
Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості судового рішення, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними й колегія суддів їх до уваги не бере.
Покликання прокурора як на підставу відмови у застосуванні щодо ОСОБА_7 ст. 81 КК України на те, що ОСОБА_7 за час відбування покарання допустив порушення режимних вимог, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, є необґрунтованим, оскільки відповідно до довідки наданої ДУ «Дрогобицька ВК №40» накладене стягнення знято та погашено, а отже ОСОБА_7 є таким, що не має стягнень.
Крім того, представник ДВК № 40 ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснила, що на даний час ОСОБА_7 визнав себе винним, у вчиненому щиросердечно розкаявся, частково сплачує цивільний позов, що на її думку свідчить про те, що його виправлення є стабільним та послідовним, відбув більше як 3/4 призначеного судом покарання у виді позбавлення волі
Те, що згідно з рішенням комісій установи засудженому було відмовлено у застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України, як такому, що не став на шлях виправлення, не є обставиною, яка виключає на даний час можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання останнього.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в суді першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_11 не заперечував щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене, а також зважаючи на незначний термін, який залишився до відбуття засудженим покарання, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального законів, є законною, обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4