Справа №630/547/20 Провадження №1-кп/630/40/20
В И Р О К

Іменем України

12 листопада 2020 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням №0000448 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, українця, маючого професійно технічну освіту, неодруженого, визнаного таким, що не має судимостей, зі слів обвинуваченого, він має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 - у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом, за таких обставин.

ОСОБА_4 , 18 серпня 2020 року близько 01 год. 00 хв., перебуваючи, з дозволу потерпілого ОСОБА_6 , на території АТ «Коннектор», за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Пушкіна, 1, у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій єдиний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до автомобіля марки Ford модель Transit, тип пасажирський - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , повної маси 2800 кг, масою без навантаження 1825 кг, об`єм двигуна 2402 пального D, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2000 року випуску, який належить потерпілому ОСОБА_6 та був ним тимчасово залишений без нагляду на огородженій території. ОСОБА_4 , переконавшись, що за його протиправними діями, направленими на незаконне заволодіння транспортним засобом, ніхто не спостерігає, заздалегідь взяв ключі з шафи у одному з приміщень, без дозволу потерпілого ОСОБА_6 , до якої мав вільний доступ, та сів за кермо автомобіля марки Ford модель Transit, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_4 підігнав вищевказаний автомобіль до воріт, які були зачинені на навісний замок, який відчинив за допомогою ключа, наданого раніше потерпілим ОСОБА_6 , тим самим виїхав з території АТ «Коннектор» та залишив місце вчинення злочину, таким чином незаконно заволодів транспортним засобом.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які він вважав для себе потрібними на вчинення незаконного заволодіння автомобілем Ford модель Transit, який належав ОСОБА_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку експерта 81 011, 25 грн.

Діями ОСОБА_4 спричинено потерпілому матеріальну шкоду на суму 81 011,25 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочині визнав повністю, та підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так, як це зазначено вище.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно судових витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 суд вбачає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви суду, норми права, які застосовував суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення злочинів, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 , які маються у матеріалах кримінального провадження встановлено, що він вважається таким, що раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, як особа, у відношенні якої скарг з боку сусідів та та поліції не надходило.

За таких обставин справи суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 289 КК України

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинено нетяжкий злочин, дані про особу винного, ставлення винного до скоєного, який щиро розкаявся у вчиненому, повернув викрадене майно, ставлення потерпілого, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на неї обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, які вважає необхідними та достатніми для його виправлення.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керується суд.

Згідно зі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати за проведення судової авто - товарознавчої експертизи №14742 від 10.09 .2020 у сумі 4 903,20 грн.

Згідно п.2 ч.4 ст.474 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, рішення щодо речових доказів.

Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи, що судовий розгляд по справі закінчено, майно підлягає поверненню потерпілому.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 377, 394, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Процесуальні витрати за виконання судової авто - товарознавчої експертизи № 14742 від 10 вересня 2020 року в сумі 4903 грн. 20 коп. стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_3 , на користь Держави.

Речовий доказ по справі автомобіль Ford модель Transit, реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , вважати повернутим власнику.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, потерпілому направити копію вироку не пізніше наступного дня.

Суддя(підпис) ОСОБА_1