Справа № 545/3446/20
Провадження № 1-м/545/1/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Полтава, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , засудженого :

07.08.2017 року Ясногорським районним судом Тульської області за ч. 4 ст. 111, ч. 5 ст. 69 УК РФ до 8 років 6 місяців позбавлення волі , -

ВСТАНОВИВ:

Міністерство юстиції України звернулося до Полтавського районного суду Полтавської області з клопотанням про приведення вироку суду Ясногорського районного суду Тульської області від 07.08.2017 року за яким приєднано за сукупністю вироків невідбуту частину покарання за вироком Мирового суду судового відділку №44 Жуковського судового району Калузької області від 25.05.2017 року відносно ОСОБА_3 у відповідність із законодавством України, а саме просило визначити правову кваліфікацію його діянь за Кримінальним кодексом України та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_3 , зазначивши початок строку відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що 19 листопада 2020 року наказом Міністерства юстиції України № 4027/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 засуджено вироком Ясногорського районного суду Тульської області від 07.08.2017 року за яким приєднано за сукупністю вироків невідбуту частину покарання за вироком Мирового суду судового відділку №44 Жуковського судового району Калузької області від 25.05.2017 року до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі,що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. Кінець строку відбуття покарання 24.10.2025 року.

ОСОБА_3 відбуває покарання в ФКУ « Виправна колонія № 1 УФ СВП Росії по Тульській області ». Останнє відоме місце проживання засудженого в Україні: АДРЕСА_1 .

В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, згідно поданого клопотання, прохав розглядати справу за відсутності їх представника.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав та прохав його задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року, які ратифіковані Україною 22 вересня 1995 року та 26 вересня 2002 року відповідно.

Згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно з її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.

Крім того, відповідно до ст. 10 «Конвенції про передачу засуджених осіб» від 21 березня 1983 року, у разі продовження виконання вироку держава дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку, або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання.

Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку,і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 вищевказаної конвенції, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Замінюючи вирок, компетентний орган: a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не

повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

З клопотання поданого заступником начальника Управління міжнародної правової допомоги начальника відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України вбачається, що воно відповідає вимогам ч. 4ст. 610 КПК України.

Засуджений ОСОБА_3 звернувся із заявою про направлення його для подальшого відбування покарання до Україна, оскільки він є громадянином України.

Як вбачається, ОСОБА_3 засуджений 25.05.2017 року вироком Мирового суду судового відділку № 44 Жуковського судового району Калузької області за п. « в » ч. 2 ст. 115 УК РФ , а саме за умисне заподіяння легкої шкоди здоров`ю, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинене із застосуванням предметів, використаних в якості зброї до 1 року позбавлення волі.

Зазначеному положенню п. « в » ч. 2 ст. 115 УК РФ відповідає ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

В подальшому , ОСОБА_3 засуджений 07.08.2017 року вироком Ясногорського районного суду Тульської області за ч. 4 ст. 111 УК РФ, а саме за умисне заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю,небезпечної для життя, що спричинило з необережності смерть потерпілого до 8 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 69 УК РФ до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано покарання призначене за вироком Мирового суду судового відділку № 44 Жуковського судового району Калузької області від 25.05.2017 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обраховується з 07.08.2017 року, зараховано період попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з 25.04.2017 року по 06.08.2017 року.

Вищевказаний вирок 13.11.2017 року судовою колегією по кримінальним справам Тульського обласного суду залишений без змін та набрав законної сили 13.11.2017 року.

Зазначеному положенню ч. 4 ст. 111 УК РФ відповідає ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Положенню ч. 5 ст. 69 УК РФ відповідає положення ч. 4 ст. 70 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, яким передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку іноземної держави.

Відповідно до ч. 4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Частина 2 статті 125 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до 2 років.

Частина 2 статті 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Частиною 4 статті 70 КК України визначено, що за правилами, передбаченими в частинах перші1-третій цієї статті, призначається покарання , якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 за вироком Мирового суду судового відділку № 44 Жуковського судового району Калузької області від 25.05.2017 року повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України та має бути призначене покарання , передбачене кримінальним Законом України у виді 2 років обмеження волі, оскільки за Кримінальним кодексом України максимальний строк покарання за вчинення даного кримінального правопорушення є меншим ніж призначений вироком суду іноземної держави та санкція ч. 2 ст. 125 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Вирок Ясногорського районного суду Тульської області 07 серпня 2017 року відносно громадянина України ОСОБА_3 , засудженого за скоєння злочину, передбаченого за ч. 4 ст. 111 Російської Федерації, також необхідно привести у відповідність із законодавством України, та вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі.

Остаточне покарання за правилами ч.4 ст.70, ст. 72 ч.1 КК України має бути визначено за принципом , який застосований судом РФ , шляхом часткового складання покарань, а саме до покарання, призначеного вироком Ясногорського районного суду Тульської області 07 серпня 2017 року, частково приєднати покарання призначене вироком мирового суду судового відділку № 44 Жуковського судового району Калузької області від 25.05.2017 року , та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі

На підставі ст. 7 КК України, керуючись ст. 9, 10, 11, 12 Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Додаткового проколу до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, ст. 606-610 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_3 у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Визначити, що відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 111 УК РФ, у вчиненні якого ОСОБА_3 , визнано винним вироком Ясногорського районного суду Тульської області від 07.08.2017 року, передбачена ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч.1 ст. 72 КК України, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати покарання призначене вироком мирового суду судового відділку № 44 Жуковського судового району Калузької області від 25.05.2017 року , відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 125 КК України та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_3 на підставі вироку Ясногорського районного суду Тульської області від 07.08.2017 року за яким приєднано за сукупністю вироків невідбуту частину покарання за вироком Мирового суду судового відділку № 44 Жуковського судового району Калузької області від 25.05.2017 року - 8 (вісім) років 6 ( шість ) місяців позбавлення волі .

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 07 серпня 2017 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час знаходження його під вартою з 25.04.2017 р. по 06.08.2017 р.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1