справа № 399/265/20
провадження № 1-кп/399/1/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2021 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Онуфріївка кримінальне провадження №0000099 від 01.04.2020 року, про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Онуфріївського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, пенсіонера, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення проти власності при наступних обставинах.

Приблизно в середині грудня 2019 року, близько 16.00 години, ОСОБА_7 з метою вчинення крадіжки чужого майна прийшов до домоволодіння, належного ОСОБА_8 , що розташоване по АДРЕСА_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_8 , ОСОБА_7 шляхом проникнення до двору домоволодіння, яке є огородженим по периметру парканом і забезпеченим від стороннього доступу, пройшов на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 . Далі ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, з під навісу перед входом до житлового будинку на території домоволодіння, таємно викрав належний ОСОБА_8 велосипед марки «Ardis» світло-зеленого кольору з жіночою рамою, вартістю з урахуванням зносу 1960 гривень 25 копійок, після чого з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на зазначену суму.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України не визнав та суду пояснив, що точної дати він не пам`ятає, о 07 годині він з дружиною сів снідати та з`ясувалось, що закінчилась сіль. Він пішов в магазин, купив сіль, а коли йшов назад, то біля трансформаторної будки, яка знаходиться за 50 метрів від будинку, побачив велосипед, який був в поганому стані. Взявши вказаний велосипед, він відкотив його до себе в подвір`я та поставив за сарай, де він стояв близько пів року. Потім прийшов ОСОБА_9 , забрав пральну машинку на ремонт. Оскільки вона була важка, то він запропонував відвезти її на велосипеді. Потім дізнався, що ОСОБА_9 його перепродав. Зазначив, що сусід ОСОБА_10 бачив як він знайшов велосипед і зможе це підтвердити. Потерпілий ОСОБА_8 проживає по сусідству, з ним були нормальні стосунки. Вказав, що якби він знав, що це велосипед ОСОБА_8 , то віддав би йому.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, завчасно направив до суду клопотання про подальший розгляд справи без його участі. Прохав призначити обвинуваченому покарання згідно вимог кримінального законодавства України.

Судом неодноразово в судові засідання викликалась свідок ОСОБА_11 .. В судовому засіданні прокурор відмовилась від допиту свідка ОСОБА_11 , про що не заперечували учасники судового засідання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без допиту свідка ОСОБА_11 , оскільки за її відсутності можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Допитаний в судовому засіданні 30.07.2020 року потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_7 його сусід. Належний йому велосипед знаходився в дворі його домоволодіння. Взимку в нього викрали велосипед світло зеленого кольору, без рами, який на весні знайшовся. Обвинуваченому в користування велосипед він не надавав. Зазначив, що на вулиці є трансформаторна будка, але він ніколи там не залишав свій велосипед. На даний час викрадений велосипед повернутий працівниками поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_7 його сусід. Зазначив, що він взагалі не розуміє навіщо його викликали для допиту в судовому засіданні в якості свідка, якщо він не бачив в зимовий період обвинуваченого та не спілкувався з ним взагалі. Як обвинувачений брав велосипед біля трансформаторної будки не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що весною його сусід ОСОБА_9 запропонував купити в нього жіночий велосипед з зеленою рамою. ОСОБА_9 сказав, що це велосипед його друга. Велосипед був в нормальному стані. На пропозицію ОСОБА_9 він погодився та придбав в нього вказаний велосипед.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що весною, точної дати він не пам`ятає, він зустрів обвинуваченого ОСОБА_7 , який запропонував купити в нього велосипед без рами. Домовились, що він купить його за 600 гривень, але грошові кошти віддасть через місяць. Потім він вказаний велосипед перепродав. Де ОСОБА_7 взяв цей велосипед, він не запитував. На даний час йому відомо, що велосипед повернутий потерпілому.

Допитаний в судовому засіданні дистанційно в режимі відео конференції свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що точної дати він не пам`ятає, здається пізньою осінню, після 15 години, він йшов з роботи та за 350-500 метрів бачив як обвинувачений ОСОБА_7 викочував велосипед з двору потерпілого ОСОБА_8 .. Велосипед був жіночий, з рамою зеленого кольору. Розумів, що це не будинок обвинуваченого, але подумав, що може потерпілий йому дав велосипед. Потім, коли потерпілий йому повідомив, що в нього вкрали велосипед, тоді він згадав, як бачив, що ОСОБА_7 викочує велосипед з двору потерпілого.

Також, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, знайшла своє повне підтвердження доказами зібраними під час досудового розслідування, які були перевірені в судовому засіданні, а саме, вина обвинуваченого підтверджена такими письмовими доказами:

- протоколом огляду місця події від 01.04.2020 року з фото таблицею до протоколу огляду місця події, проведенням якого встановлено, що місцем проведення огляду є територія домоволодіння по АДРЕСА_1 . Територія даного домоволодіння огороджена парканом по всьому периметру та забезпечена від стороннього доступу. Зі сторони АДРЕСА_1 огороджена метало профільним парканом червоного кольору. Вхід до подвір`я здійснюється через металеві двостворчасті ворота та металеву хвіртку чорного кольору. Зліва від входу до подвір`я розташовується одноповерховий житловий будинок, який обкладений плиткою сірого кольору. Зі сторони городу територія також огороджена парканом, де мається дерев`яна хвіртка, яка веде до городу. Обстановка на території подвір`я даного домоволодіння не порушена.

- протоколом слідчого експерименту від 13.04.2020 року за участю свідка ОСОБА_13 , відповідно до якого встановлено, що всі учасники слідчої дії зібрались по АДРЕСА_1 , де свідкові ОСОБА_13 було запропоновано в присутності двох понятих показати та розказати як саме та яким чином він бачив як ОСОБА_7 викочував велосипед марки «Ardis» з жіночою рамою світло-зеленого кольору з території двору домоволодіння по АДРЕСА_1 . На дану пропозицію свідок ОСОБА_13 погодився та рукою вказав на ділянку дороги по АДРЕСА_1 та повідомив, що він в середині грудня 2019 року близько 16.00 години, повертався додому та проходив повз домоволодіння по АДРЕСА_2 , як побачив, що знайомий йому місцевий житель ОСОБА_7 викочує з двору вищезазначеного домолодіння світло-зелений велосипед з жіночою рамою на якому були написи червоними літерами та із вказаним велосипедом зайшов до свого домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Також судом досліджені наступні процесуальні рішення та документи: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000099 від 01.04.2020 року; постанову про призначення групи процесуальних керівників досудового розслідування; постанову про призначення судової товарознавчої експертизи.

Крім того, на підтвердження розміру ринкової вартості майна та вирішення питання щодо речових доказів судом досліджено: висновок судово-товарознавчої експертизи № 1010 від 02.04.2020 року, відповідно до якого, встановлено, що ринкова вартість з урахуванням зносу станом на кінець грудня 2019 року, одного велосипеду марки «Ardis» зеленого кольору з жіночою рамою, який був придбаний на початку червня 2017 року, з того часу бувший у використанні в справному стані та без пошкоджень складає 1960 грн. 25 коп.; постанову про визнання матеріальних об`єктів речовими доказами від 02.04.2020 року;

Під час судового розгляду захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_6 було заявлено клопотання про призначення судово-психологічної експертизи, від якого в подальшому захисник відмовився та учасники судового засідання протии цього не заперечували.

Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 Рішення «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року, заява №387/03). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 Рішення «Вєренцов проти України» від 11.07.2013 року заява №20372/11).

Враховуючи викладене, суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, які перебувають в узгодженому зв`язку між собою, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 .. Це діяння містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше сховище. Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Суд зазначає, що досліджені судом докази є належними та допустимими, оскільки прямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню та мають значення для даного кримінального провадження, отримані у порядку, передбаченому КПК України, показання потерпілого та свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами, дослідженими судом.

Таким чином, оцінюючи всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, доведена.

Обвинувачений ОСОБА_7 , таємно викрав чуже майно з проникненням у інше сховище майно потерпілого ОСОБА_8 , а тому суд кваліфікує його дії за ч.3 ст. 185 КК України.
В ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Відповідно до ст. 65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, конкретні обставини справи, розмір шкоди, заподіяної злочином, а також те, що від злочину тяжких наслідків не настало.
При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який на даний час не працює, пенсіонер, одружений, не перебуває на обліку в психоневрологічному чи наркологічному диспансері, раніше не судимий.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно із ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно із ст. 67 КК України судом не встановлено.
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь про обвинуваченого ОСОБА_7 , складеної провідним інспектором Онуфріївського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_14 з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченого ОСОБА_7 до скоєного, даних про його особу, враховуючи його вік та стан здоров`я, поведінку обвинуваченого, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства та вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк, в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням передбаченим ст. 75 КК України. Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування та судового розгляду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався запобіжний захід. Відповідних клопотань до суду не надходило. А тому, враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, суд не вбачає ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжних заходів до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, призначивши покарання:

За ч.3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази:

-Велосипед марки «Ardis» з жіночою рамою світло-зеленого кольору залишити у володінні та користуванні власника потерпілого ОСОБА_8 ..

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення.

Суддя Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1