н/п 1-кп/490/399/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0004401, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше не судимого, розлученого, не працюючого, який на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , представник потерпілої ОСОБА_6 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
14.12.2019 року близько 14-40 год., ОСОБА_3 , керував технічно справним автомобілем марки «Nissan Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у світлий час доби по вологій, чистій, прямій ділянці проїзної частини паркувального майданчику ТРЦ «Сіті Центр», за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 98, зі сторони вул. Потьомкінської у напрямку до пр. Центрального, та в подальшому виконав маневр повороту ліворуч. У цей же час не проїзній частині вказаного паркувального майданчику перебувала пішохід ОСОБА_5 .

Рухаючись у обраному напрямку, при виконанні маневру ліворуч, водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 12.3, 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), а саме: рухаючись проїзною частиною паркувального майданчику ТРЦ «Сіті Центр», був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, при виконанні маневру повороту ліворуч не впевнився у його безпечності для інших учасників дорожнього руху, при виникненні перешкоди для руху у вигляді пішохода не дотримався безпечного інтервалу для об`їзду перешкоди та не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоч мав таку можливість, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 .
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритого двох щиколоткового перелому правої гомілки зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 12.3, 13.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому, причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху, при керуванні транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, визнав повністю, та вказав що жодних доказів, здобутих в ході досудового розслідування він не оспорює. Також, просив суд не позбавляти його правом керувати транспортним засобом, оскільки його робота пов`язна із керуванням транспортними засобами. У вчиненому щиро кається.

Крім того, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 стосовно події, яка сталась 14.12.2019 року пояснила суду, що разом зі своєю знайомою вона вийшла із кафе, що розташоване у "Сіті центрі", автомобіля вона не бачила, лише відчула поштовх, впала, та водій здійснив на неї наїзд. Матеріальної шкоди він їй не відшкодовував. Рішення щодо можливої міри покарання обвинуваченому залишає на розсуд суду. Також, в судовому засіданні потерпіла підтримала вимоги свого цивільного позову.

Представник потерпілої в судовому засіданні просила суд задовольнити цивільний позов.

Наведені вище дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий. Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді, складеної старшим інспектором Центрального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області ОСОБА_8 , з урахування інформації, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, історію правопорушень, ймовірність вчинення повторного правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення волі.

Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст.65 КК України, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, його наслідки, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, а також вимоги ст.50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, тому суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, в редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення, з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки обвинуваченим не надано даних, що його робота пов`язана із водінням транспорту. Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином, суд зазначає наступне. Згідно уточненої позовної заяви потерпіла просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на відшкодування завданої ій майнової шкоди суму у розмірі 75631,87 грн., яка складається: 23376,37 грн. комплект для операції та супутні медичні товари; 36000,00 грн. послуги догляду; 16255,20 грн. втрачений дохід.

Окрім того, потерпіла просила суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь 50000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вказану вимогу потерпіла обґрунтувала тим, що вона відчувала страх до та після проведення операції та у зв`язку з можливістю назавжди залишитись скаліченою та не в повні мірі бути працездатною, а також те, що з моменту заподіяння шкоди та по теперішній день не може виконувати фізичні навантаження та займатись будь-якою роботою. Навіть сьогодні вона не може ходити, обслуговувати себе, основний час протягом доби перебуває в лежачому стані. Також потерпіла просила суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Представник цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» звернувся до суду із відзивом на позовну заяву в якому вказав, що позивач не зверталась до відповідача із заявою про виплату на її користь страхового відшкодування, жодних документів не надавала. Відповідно ТДВ «МСК» не приймало рішення щодо виплати відшкодування або відмови у його здійсненні, тим більше не затягувало здійснення виплати. Щодо суті позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 75631,87 грн. на відшкодування майнової шкоди, зокрема, до стягнення заявлені 23376,37 грн. витрат на придбання лікарських препаратів, зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Єдиним документом, що наявний в матеріалах справи призначеного лікування є виписний епікриз від 02.01.20 р., відповідно якого ОСОБА_5 отримувала анальгетики, антибіотики, протинабрякові, фіз. терапія, проводились перев`язки. Чіткий перелік призначених препаратів відсутній. Копії чеків про придбання препаратів, що додані до позовної заяви в екземплярі, направленому на адресу відповідача взагалі нечитаємі, визначити, які ліки були придбані та їх вартість неможливо. Необхідність придбання пластини для скріплення зовнішньої щиколотки та комплекту для операції вартістю 10995 грн. документально не підтверджено в т.ч. виписним епікризом.

Стосовно послуг з догляду у розмірі 36000 грн. представник відповідача вказав, що вони не підлягають відшкодуванню, оскільки необхідність їх здійснення не підтверджено документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Також, представник відповідача зазначив стосовно суми втраченого доходу у розмірі 16255,50 грн., яку потерпіли просить стягнути на її користь, що матеріали справи не містять підтвердженого відповідним закладом охорони здоров`я часу втрати працездатності у виписному епікризі значиться лише дата надходження 14.12.19 р. та виписки 02.01.20 р. хворого. Отже, виходячи з наведеного обґрунтованою є сума за період грудня 2019 року у розмірі 2086,50 грн.

Зважаючи на вищевикладене представник відповідача просив суд в задоволені позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» відмовити в повному обсязі.

Згідно ч.5 ст. 128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, потерпілою ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні був заявлений цивільний позов, в якому вона просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на відшкодування завданої ій майнової шкоди у розмірі 75631,87 грн., яка складається: 23376,37 грн. комплект для операції та супутні медичні товари; 36000,00 грн. послуги догляду; 16255,20 грн. втрачений дохід.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» матеріальної шкоди, слід враховувати наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Відповідно до ст. 22 зазначеного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ст. 24 вказаного Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. У той же час між обвинуваченим ОСОБА_3 та Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно полісом АО/3407966.

Суд не приймає до уваги доводи представника Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», викладені у відзиві, щодо відсутності вини страхувальника та відсутності попереднього звернення потерпілої до страхової компанії, оскільки ОСОБА_3 у ході судового розгляду свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав у повному обсязі, в той же час потерпіла ОСОБА_5 документально підтвердила витрати на лікування відповідними доказами та пред`явила цивільний позов в межах кримінального провадження зокрема, до страхової компанії як до належного цивільного відповідача, зобов`язання якої випливають з положень Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому, для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страхової компанії про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року в справі № 465/4621/16-к).

Що стосується розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, то згідно матеріалів справи, а саме, виписного епікризу із медичної картки, потерпіла знаходилась на лікуванні у період з 14.12.2019 року по 02.01.2020 року, на стаціонарному лікуванні, та до 16.03.2020р. на амбулаторному лікуванні. Під час знаходження на стаціонарному лікуванні, їй було призначено лікування анальгетиками, антибіотиками, протинабряковими засобами, фізична терапія, проводились перев`язки. 14.12.2019 р. була проведена операція "ПХО відкритого перелому з остеосинтезом вн. щиколотки гвинтом та зовнішньої щиколотки пластиною", післяопераційний період без особливостей, шви знято 02.01.2020р.

За вказаний період на придбання ліків та супутніх медичних матеріалів, потерпіла витратила 12381,37 грн., що підтверджується наданими нею фіскальними чеками. Тому вказані вимоги підлягають задоволенню. Як підлягають і задоволенню вимоги про відшкодування витрат на придбання пластини для проведення операції, у розмірі 10995,00 грн. Вказані витрати підтверджуються квитанцією.

Стосовно вимоги потерпілої в частині відшкодування матеріальних збитків у розмірі 36000 грн. за послуги догляду суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи на підтвердження вказаної вимоги потерпілою надано до суду договір від 04.01.2020 року про надання послуг догляду, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , вартість вказаних послуг становить 600 грн. за добу та надано розписку про одержання ОСОБА_9 грошових коштів у розмірі 36000 грн. за вказаним договором.

Суд приходить до висновку, що вказана вимога потерпілої не підлягає задоволенню, Так, відповідно до ст.24 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Всупереч вимогам вищевказаної норми закону, потерпіла не надала документального підтвердження закладу охорони здоров`я щодо необхідності сторонього догляду. Також потерпіла просить суд стягнути з відповідача на її користь втрачений дохід, мотивуюче це тим, що на момент вчинення злочину потерпіла офіційно не працювала, але підробляла в якості нянечки та доглядала за дітьми, а також продавцем. Згідно норм ЗУ «Про Державний бюджет України» за відповідний рік, мінімальна заробітна плата в 2019 році складала 4173 грн., в 2020 році 4723 грн. Враховуючи тривалість амбулаторного лікування та розмір мінімальної заробітної плати просить стягнути із відповідача втрачений дохід в сумі - 16255,5 грн. Суд зазначає, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що заявлена потерпілою вимога про стягнення втраченого доходу є недоведеною та необґрунтованою, і відповідно такою, що задоволенню не підлягає. Стосовно вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн., з урахуванням положень ст.ст.23, 1167 ЦК України, суд зазначає, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Таким чином, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Потерпіла ОСОБА_5 , в обгрунтування заподіяної їй моральної шкоди вказала, що вона відчувала страх до та після проведення операції та у зв`язку з можливістю назавжди залишитись скаліченою та не в повні мірі бути працездатною, а також те, що з моменту заподіяння шкоди та по теперішній день не може виконувати фізичні навантаження та займатись будь-якою роботою. Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно приписів частини 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер правопорушення обвинуваченого, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, наявність/відсутність погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно роз`яснень, що містяться у п. 9,10 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , суд виходить із засад виваженості, розумності та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних страждань потерпілої, яка зазнала тілесних ушкоджень, характер вимушених змін у її повсякденному житті, те, що потерпіла тривалий час лікувалась, та приходить до висновку, що моральна шкода, заподіяна потерпілій підлягає відшкодуванню у розмірі 20000 грн. Крім того, потерпілою заявлено вимогу про стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу адвоката в сумі 10000 грн. Відповідно ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Згідно з положеннями ст.ст. 118, 119 КПК України витрати на правову допомогу, зокрема, витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, віднесено до процесуальних витрат. З урахуванням наданого рахунку від 06.02.2020 року про сплату ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 10000 грн. адвокату ОСОБА_6 за договором про надання представництва від 06.02.2020 року, суд приходить до переконання, що вказана сума повинна бути стягнута з обвинуваченого на користь потерпілої. Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувались, підстави для їх застосування відсутні. Речові докази: автомобіль марки "Nissan Leaf", р.н. НОМЕР_1 , що переданий ОСОБА_3 на зберігання, вважати таким, що повернуто власнику. Питання про стягнення процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України. Так, під час досудового розслідування проведено ряд експертиз: судова транспортно-трасологічна експертиза (згідно акту №19-1464) вартістю 942,00 грн.; - судово інженерно-транспортна (згідно акту №19-1464) вартістю 1413,00 грн.; судово інженерно-транспортна (згідно акту 220-44) вартістю 942,00 грн. Всього витрати на залучення експертів становлять 3297,00 грн., які відповідно до ст. 124 КПК України - підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_5 23376,37 (Двадцять три тисячі триста сімдесят шість) грн. 37 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 20000,00 (Двадцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди та на відшкодування витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 10000 грн.

В задоволені решти частини позову відмовити

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у зв`язку із залученням експертів в сумі 3297,00 грн.

Речові докази: автомобіль марки "Nissan Leaf", р.н. НОМЕР_1 , що переданий ОСОБА_3 на зберігання, вважати таким, що повернуто власнику.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору

Суддя ОСОБА_1