Категорія:ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8
потерпілої - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № №0001400 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2020 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого (проживає у громадському шлюбі), має на утриманні двоє малолітніх дітей, не працюючого, судимого:
22.05.2006 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ст.70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України надано іспитовий строк два роки;
20.10.2006 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до 5 (п`яти) років 3 (трьох) років місяців позбавлення волі;
30.05.2011 року Сарненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.307, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, апеляційним судом Рівненської області від 08.02.2012 року покарання змінено на підставі ст.69, ч.2 ст.307, ст.71 КК України призначено 3 роки позбавлення волі, звільнений 30.04.2013 року по відбуттю строку покарання;
08.04.2015 року Луцьким міськрайонний судом Волинської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту, звільненого 27.10.2015 року по відбуттю строку покарання.
засуджений за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) місяців арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування завданої матеріальної шкоди задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_9 завдану матеріальну шкоду в сумі 16 245 (шістнадцять тисяч двісті сорок п`ять) гривень 71 (сімдесят одну) копійку.
Вирішено питання про судові витрати та речові докази.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 домашній арешт, з забороною залишати місце свого проживання ( АДРЕСА_3 ), цілодобово, обраний ухвалою судді від 27.05.2020 року, залишено до вступу вироку в законну силу.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 в строк основного покарання, термін попереднього ув`язнення (затримання), зокрема, 26.09.2019 року та 27.05.2020 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що відповідно до ч.1 п.1 ст.72 КК України, відповідає по одному дню арешту.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 повторно, 16.04.2018 близько 04.00 год., попередньо орендувавши квартиру АДРЕСА_4 , умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав з її приміщення телевізор марки «Samsung» вартістю 5000 гривень, музичний центр марки «Feron» вартістю 2 000 гривень, мікрохвильову піч невстановленої досудовим розслідуванням марки вартістю 800 гривень, та вай-фай роутер вартістю 300 гривень, a також телевізор «Philips» вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №306 від 01.06.2018 року - 9350 гривень, з підставкою та двома кабелями, вартістю згідно цього ж висновку, відповідно, - 419,40 гривень та 71,87 гривню, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 17941,27 гривень.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин провадження, вважає, що вирок суду не відповідає тяжкості вчинення кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок змінити в частині призначеного йому покарання застосувавши положення ст.ст.69, 75 КК України. Вказує на те, що фактично при ухваленні вироку одною причиною визначення йому покарання у вигляді реального позбавлення волі суд керував тим, що він був судимий за вчинення умисних злочинів та відбував покарання у місцях позбавлення волі. Безпідставно суд не включив до пом`якшуючих обставин активне сприяння розкриттю злочину. З моменту його затримання він постійно співправцюваві зі слідством, давав правдиві показання, повно та вичерпно описував усі обставини справи. При ухваленні вироку не було взято до уваги, що після затримання йому було обрано запобіждний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту умови якого він не порушував, що свідчить про його бажання стати на шлях виправлення.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора та потерпілу, які проти задоволення апеляційної скарги заперечили, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим,
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого про наявність підстав для застосування положень ст.75 КК України також є безпідставними.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Статтею 75 КК України встановлено, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.
Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного, а також те, що вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, має на утриманні двоє малолітніх дітей, хоча потерпіла на суворій мірі покарання і не наполягала, однак протягом тривалого часу збитки потерпілій не відшкодовані, протягом двох років ним не вживалося жодних заходів для цього. Вчинений ним злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, є умисним корисливим злочином, вчинений виключно для задоволення соціально-побутових потреб обвинуваченого, у зв`язку з небажанням займатись суспільно-корисною працею. Зважаючи також і на особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, відбував реальні міри покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, суд прийшов до вірного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.
На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
До обставин, які, відповідно до норми ст.66 КК України, пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття.
Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлено.
Відповідно, обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував усі ті обставини, на які обвинувачений вказує в поданій апеляційній скарзі.
Крім того суд першої інстанції призначив мінімальне покарання у вигляді арешту, передбаченої санкцією відповідної статті Кримінального закону, що свідчить про врахування в повній мірі судом першої інстанції всіх обставин провадження при визначенні виду і розміру покарання, призначеного ОСОБА_7 .
Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого не заслуговують на увагу так як були предметом розгляду у судді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.
Підстав для зміни вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає
Керуючись ст.ст.376, 404, 405 КПК України, Волинський апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2020 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: