У Х В А Л А
"05" січня 2021 р. Справа № 596/2026/19

Провадження № 1-кп/596/10/2021

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого колегії суддів судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000234, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09 червня 2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Гусятинського районного суду Тернопільської області перебуває зазначене кримінальне провадження, розгляд якого у відповідності до ч. 2 ст. 31 КПК України, здійснюється колегіально судом у складі трьох судів: судді доповідача ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2020 року, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя с. Городниця Гусятинського районного суду Тернопільської області на 60 днів, до 9 січня 2021 року.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження терміну тримання під вартою від 4 січня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який спливає 9 січня 2021 року.

У клопотанні прокурор посилається на те, що враховані слідчими суддями при обранні та продовженні запобіжного заходу ризики продовжують існувати. Зокрема, є високими ризики, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Зазначені ризики виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Пунктом 20.5 Перехідних положень КПК України передбачено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановити такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Як встановлено, на даний час суддя ОСОБА_6 зі складу колегії суддів перебуває на стаціонарному лікуванні.

Отже, на період дії карантину, та у зв`язку з неможливістю у визначений строк, а саме до 9 січня 2021 року, колегією суддів розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, зазначене клопотання підлягає розгляду головуючим одноособово.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

Захисник адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували щодо клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважали клопотання прокурора необґрунтованим, захисник просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов до таких висновків.

Як встановлено, обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2019 року, який продовжувався ухвалами колегії суддів Гусятинського районного суду Тернопільської області.

При розгляді клопотання прокурора судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює і не має постійного джерела доходу, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків.

Також суд керується положення п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судом враховується, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, яке закон класифікує як особливо тяжкий злочин, що карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та ч.1 ст.185 КК України. Тому з урахуванням серйозності висунутої проти нього підозри, що свідчить про його суспільну небезпеку, як особи та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, дає суду достатньо підстав з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та продовжити злочинну діяльність.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість вчиненого кримінального правопорушення як самостійну підставу утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими підставами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинувачуваного переховуватися від суду і вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано та продовжено обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, що також унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Геращенко проти України", наголошує, що суди повинні, належним чином ураховуючи принцип презумпції невинності, розглянути всі факти, які свідчать "за" і "проти" існування публічного інтересу, який виправдовує відступ від норми статті 5 Конвенції.

А отже, зважаючи, зокрема, на правову позицію, викладену в п.п.35-43 рішення ЄСПЛ "Мюллер проти Франції", що тривале тримання під вартою може бути виправдано в тому чи іншому разі тільки тоді, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що попри презумпцію невинності, переважує принцип поваги до особистої свободи, суд приходить до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання встановленим в справі ризикам та не забезпечать належної поведінки обвинуваченого і виконання ним своїх обов`язків.

При цьому доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не спростовують вищенаведених висновків суду.

Таким чином, виходячи з положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи доводи клопотання, а також інші матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів до 06.03.2021 року, включно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 194, 331 п. 20.5 Перехідних положень КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя с. Городниця Гусятинського районного суду Тернопільської області на 60 днів, до 6 березня 2021 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1