Справа № 683/945/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сенгілей Російської Федерації, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого на посаді охоронника в ТОВ «Старокостянтинівський олійноекстракційний завод», без зареєстрованого місця проживання, проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

за ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 03 березня 2020 року біля 17 години, перебуваючи у під`їзді №1 будинку АДРЕСА_2 на площадці поблизу квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_4 , з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно наніс один удар долонею правої руки в область обличчя ОСОБА_4 та один удар кулаком лівої руки в область нижньої губи, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді чотирьох саден в ділянці лівої надбрівної дуги та крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи справа, які згідно висновку експерта №10 від 04 березня 2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_6 своєї вини у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що 03 березня 2020 року біля 17 години до нього додому прийшов ОСОБА_4 , з яким він перебуває у неприязних відносинах. На його прохання покинути квартиру ОСОБА_4 не відреагував, тоді він правою рукою виштовхав його з квартири на площадку, після чого ОСОБА_4 почав провокувати його на бійку, у цей момент у ОСОБА_4 випали з кишені ключі і той нагнувся, а він зачинив вхідні двері. Вказує, що він не наносив ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, а показання останнього вважає наклепом на нього через неприязні відносини.

Незалежно від показань обвинуваченого, його вина у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який показав, що 03 березня 2020 року біля 17 години він прийшов до своєї колишньої дружини ОСОБА_8 , яка разом із ОСОБА_6 проживає у квартирі АДРЕСА_4 . Під час розмови із ОСОБА_8 до них вийшов ОСОБА_6 та почав його виганяти, між ними виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_6 наніс йому один удар рукою в область нижньої губи та один удар в область голови, після чого він викликав поліцію.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка показала, що проживає у квартирі АДРЕСА_5 . 03 березня 2020 року біля 17 години вона була вдома та чула поверхом вище гуркіт та крики, що супроводжувались нецензурною лайкою, а також чула як кричала її сусідка ОСОБА_8 : « ОСОБА_10 , не бий, ти його заб`єш», після чого вона подзвонила своїй матері ОСОБА_11 та повідомила про цю подію.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила показання свідка ОСОБА_9 , та показала, що 03 березня 2020 року біля 17 години їй зателефонувала донька ОСОБА_9 та повідомила, що після того, як хтось постукав у квартиру АДРЕСА_3 , вона чула крики та гуркіт, а також чула, як ОСОБА_8 кричала: «Ти його вб`єш, ти його задушиш». Також свідок показала, що 05 березня 2020 року вона зустріла ОСОБА_4 , на обличчі якого були тілесні ушкодження. ОСОБА_4 їй повідомив, що 03 березня 2020 року пішов до колишньої дружини ОСОБА_8 і її співмешканець ОСОБА_6 його побив.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка підтвердила той факт, що 03 березня 2020 року біля 17 години ОСОБА_4 приходив до неї додому у квартиру АДРЕСА_4 , де знаходився також ОСОБА_6 , а також, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 мав місце словесний конфлікт.

Показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які, кожен окремо показали, що є поліцейськими сектору реагування патрульної поліції Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області. 03 березня 2020 року вони перебували на чергуванні та виїжджали на місце події за викликом ОСОБА_4 , який чекав їх біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , та повідомив, що ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження, коли він хотів зайти до квартири. Також свідки вказали, що у ОСОБА_4 на обличчі були тілесні ушкодження у виді розбитої брови та губи. Після розмови із ОСОБА_4 вони піднялись на другий поверх у квартиру АДРЕСА_3 , де в ході спілкування із ОСОБА_6 останній повідомив, що не бив ОСОБА_4 , а лише відштовхнув його.

Факт неприязних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підтвердила також допитана судом свідок ОСОБА_14 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи №10 від 04 березня 2020 року у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лівої надбрівної дуги, які виникли від, як мінімум, 4-х дій-тертя тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути нігті пальців рук сторонньої особи або їм подібні предмети; крововилив на слизовій оболонці нижньої губи справа, який виник від, як мінімум, однієї дії удару тупого твердого предмету, яким міг бути кулак руки сторонньої особи, йому подібний предмет, можливо в строк та за обставин, вказаних у постанові та потерпілим, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту, малоймовірне.

Під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_4 показав механізм нанесення йому ударів ОСОБА_6 долонею правої руки в область лівої частини голови та кулаком лівої руки в область нижньої губи, що підтверджується протоколом слідчого експерименту від 26 березня 2020 року та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом цієї слідчої дії.

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №22 від 27 березня 2020 року локалізація, характер та механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 може відповідати обставинам, відтвореним ним в ході проведення слідчого експерименту 26 березня 2020 року.

На відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, які 03 березня 2020 року виїжджали на місце події за викликом ОСОБА_4 , та які переглянуто у судовому засіданні, зафіксовано, що по приїзду працівників поліції ОСОБА_4 знаходиться на вулиці біля будинку АДРЕСА_2 і на його обличчі наявні тілесні ушкодження у виді розбитої нижньої губи справа та розбитої лівої брови. При цьому ОСОБА_4 повідомив, що тілесні ушкодження йому наніс співмешканець його колишньої дружини ОСОБА_8 - ОСОБА_6 , що проживає у квартирі АДРЕСА_3 цього будинку.

Встановлені судом обставини підтверджується також: рапортом чергового інспектора РПП Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_15 від 03 березня 2020 року про отримання 03 березня 2020 року о 16 год. 53 хв. повідомлення від ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 співмешканець колишньої дружини спричинив йому тілесні ушкодження; заявою потерпілого ОСОБА_4 від 03 березня 2020 року, у якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який 03 березня 2020 року біля 17 години у під`їзді №1 по АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклого конфлікту спричинив йому тілесні ушкодження.

Кожен з наведених вище доказів підтверджує визначені ст.91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто ці докази є належними.

Кожен з цих доказів отриманий в порядку, встановленому КПК України, а тому ці докази є допустимими.

Сумнівів у достовірності цих доказів у суду не має, адже усі вони повністю узгоджуються між собою.

При цьому, суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 у тій частині, що ОСОБА_6 не завдавав потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки такі їх показання суперечать дослідженим судом доказам, зокрема, показанням потерпілого ОСОБА_4 , показанням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які є послідовними та узгоджуються між собою, даним протоколу слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_4 від 26 березня 2020 року, висновкам судово-медичних експертиз №10 від 04 березня 2020 року та №22 від 27 березня 2020 року. При цьому, суд враховує, що ОСОБА_8 є колишньою дружиною потерпілого, з яким перебуває у неприязних відносинах, та співмешканкою обвинуваченого, а тому такі її показання суд розцінює як сприяння обвинуваченому уникнути відповідальності.

Таким чином, оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, в ході судового розгляду справи судом не встановлено як обставин, які б пом`якшували обвинуваченому покарання, так і обставин, які б обтяжували покарання.

Суд також враховує, що ОСОБА_6 є таким, що не судимий, проте раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст.89 КК України його судимості погашені, має постійне місце роботи, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, не одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, своєї вини у вчинені кримінального правопорушення не визнав, не розкаявся, завдану потерпілому шкоду не відшкодував.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, особу винного, відсутність обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання, думку потерпілого, який наполягає на суворому покаранні, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого слід застосувати покарання у виді громадських робіт у максимальному розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.125 КК України.

На думку суду, саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373-376 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Речові докази відеозапис із нагрудних камер поліцейських зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: