Справа № 134/1330/20
Провадження №11-кп/801/1157/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі :

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю :

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

в с т а н о в и в:

До Крижопільського районного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що він відбув більше 3/4 строку покарання, в установі відбування покарання працює, погасив усі раніше накладені стягнення, має заохочення, має трьох малолітніх дітей. Засуджений в своєму клопотанні просить звільнити його умовно достроково.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з тих підстав, що засуджений ОСОБА_7 не довів достатність підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Так, засуджений працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Вінницька птахофабрика» в м. Ладижин, різноробочим. Поставленні завдання виконує, але під наглядом адміністрації установи. Соціально - корисну ініціативу проявляє, але участі в суспільному житті відділення не приймає. Має три стягнення, які погашені, має заохочення.

Не погодившись із рішенням суду, захисник засудженого ОСОБА_7 -адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконну. Просить постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Свої вимоги адвокат мотивував тим, що станом на день постановлення оскаржуваної ухвали засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, до повного відбуття ОСОБА_7 залишилось 6 місяців, 18 днів, під дію ст. 81 КК України ОСОБА_7 підпадає з 22.12.2019 року, протягом останніх трьох місяців стягнення до нього не застосовувались, характеризується позитивно, працевлаштований. Крім того, ОСОБА_7 у вчиненому розкаюється, заборгованості за виконавчими листами немає, підтримує суспільно-корисні зв`язки із рідними, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу останнього, просили задовольнити; міркування прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 - не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України, рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому висновки суду, зазначені у рішенні, мають прямо випливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто такими, що не допускають неоднозначного трактування. Крім того суду необхідно послідовно поєднувати закон і наводити чіткі аргументи. Не дотримання зазначених вимог під час розгляду справи кримінального провадження є порушенням права на справедливий суд, гарантований ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

На підставі вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення при умовах, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, з`ясувати, чи дотримується засуджений правил внутрішнього розпорядку, чи не вчиняв він останнім часом порушень режиму відбування покарання чи інших правопорушень, який вплив він справляє на засуджених, у чому саме проявляється його належне ставлення до праці.

Суд обґрунтував у мотивувальній частині ухвали свою відмову в задоволенні клопотання засудженого.

Відповідно до роз`яснень п.17 постанови пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи, ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання у Державній установі «Крижопільський ВЦ (№113)" за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.01.2018 за ст. 185 ч. 2, ст. 71, ст. 72 КК України у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі. Зараховано в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 23.08.2017 до дня набрання вироком законної сили.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.08.2019 не відбуту частину покарання замінено на більш м`яке обмеження волі.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 26.03.2020 року зараховано в строк відбування покарання час слідування під вартою до виправного центру з 20.08.2019 по 23.09.2019 з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Відповідно до матеріалів провадження, які були предметом дослідження в судовому засіданні. встановлено, що за період відбування покарання, ОСОБА_7 характеризується посередньо, на місці працевлаштування характеризується позитивно, на профілактичному обліку в установі не перебуває. За час відбуття покарання ОСОБА_7 згідно довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень від 07.09.2020 року до дисциплінарної відповідальності притягувався 4 рази, має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та ПВР, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Протоколом № 35 від 22.11.2018 року комісії СВК № 81 відмовлено ОСОБА_7 в застосуванні заохочувальних норм, передбачених ст. ст. 100, 101 КВК України у виді переведення до дільниці соціальної реабілітації, як особі, що не стає на шлях виправлення.

Протоколом № 21 від 02.07.2019 року комісії СВК № 81 відмовлено ОСОБА_7 в застосуванні більш м`якого покарання, а саме обмеження волі.

Протоколом № 1 від 17.01.2020 року комісії СВК № 81 відмовлено ОСОБА_7 в застосуванні умовно-дострокового звільнення, як особі, що не довела своє виправлення.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що засуджений ОСОБА_7 на момент розгляду клопотання в суді не довів своєю поведінкою своє виправлення та перевиховання.

Хоча ст. 81 КК України не зобов`язує враховувати при умовно достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки і ставлення до праці, апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги, враховує і ту обставину, що засуджений раніше судимий, після звільнення з місць позбавлення волі знову скоїв новий злочин, що говорить про негативне ставлення до своєї поведінки та відсутність бажання ставати на шлях виправлення.

З огляду на викладене та на особу засудженого, апеляційний суд дійшов до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду справи правильно встановив, що засуджений під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці саме в установі відбування покарання, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином врахував умови, передбачені ст. 81 КК України для такого звільнення та погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що за період часу відбування покарання засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а тому вважає, що підстав для скасування ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року, про що просить апелянт, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3