Справа 363/3815/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3706/2020 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючого), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргоюпершого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 07 вересня 2020 року, -
в с т а н о в и л а :
Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 07 вересня 2020 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, українця, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 26.06.2017 року вироком Київського районного суду м. Полтава за ч. 1 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі;
- 19.06.2019 року вироком Галицького районного суду м. Львова за ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1-го року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;
на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Галицького районного суду міста Львова від 19.06.2019 року та покарання, призначеним за цим вироком, ОСОБА_8 визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 рік;
на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України;
вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.
Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 28.05.2016 року, у ранкову пору доби, перебуваючи поблизу автостанції на площі Шевченка у м. Києві, незаконно придбав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс та незаконнозберігав його для власного вживання, без мети збуту.

В подальшому, цього ж дня, 28.05.2016 року, близько 12 години 30 хвилин, неподалік території стадіону «Енергетик» по вул. Шолуденка у м. Вишгород Київської області, ОСОБА_8 був зупинений працівниками поліції, які, в ході огляду місця події, у присутності двох понятих виявили у кишені одягу ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 5,14 г.
В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів, неправильно застосував кримінальний закон, оскільки 2 роки обмеження волі з огляду на положення ст.72 КК України відповідають 1 року позбавлення волі, а тому суд поглинув однакові за видом і розміром покарання. Наведений підхід, на думку прокурора суперечив п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання». Просив вирок змінити в частині призначеного покарання та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеним за цим вироком суду у виді 1 року обмеження волі, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Галицького районного суду міста Львова від 19.06.2019 року у виді 1 року позбавлення волі, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції, що викладені у вироку, в частині доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, наведених у вироку та правильності кваліфікації його дій учасниками судового провадження не оскаржувалися, а тому судом апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, вирок у зазначеній частині не перевірявся. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги, у відповідності до ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, то вони ґрунтуються на вимогах закону.
Так, призначивши обвинуваченому покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки та застосувавши при призначенні покарання в порядку ч.4 ст. 70 КК України принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, яким судом визнане покарання, призначене вироком Галицького районного суду міста Львова від 19.06.2019 року у виді позбавлення волі, строком на 1 рік, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що указані покарання, з огляду на положення ст.72 КК України, є однаковими за своїм розміром, що виключає можливість поглинення одного із них іншим. Наведене указує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни вироку.
Приведення призначеного покарання у відповідність до вимог закону можливе шляхом пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі, про що порушене питання у апеляційній скарзі прокурора. На думку колегії суддів приведення призначеного судом першої інстанції покарання у відповідність до вимог закону шляхом пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 309 КК України не суперечить закону, не порушує прав обвинуваченого, та сприятиме оперативному та ефективному розгляду кримінального провадження протягом «розумних» строків.
У зв`язку із викладеним, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку Вишгородського районного суду Київської області від 07 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання шляхом пом`якшення покарання призначеного за ч.1 ст. 309 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 07 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.
Призначене ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України покарання пом`якшити до 1-го року обмеження волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 07 вересня 2020 року за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, більш суворим покаранням, призначеним вироком Галицького районного суду міста Львова від 19.06.2019 року у виді позбавлення волі строком на один рік,остаточне покарання ОСОБА_8 визначити у виді позбавленняволі, строком на один рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки, з покладенням, на ОСОБА_8 на підставі ст.76 КК України наступних обов`язків:
- періодичної явки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В решті вирок Вишгородського районного суду Київської області від 07 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ
_

__________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4