ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2693/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0000059,

В С Т А Н О В И В:

29.07.2020 представник ОСОБА_3 , діючи в інтересах заявника ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову дізнавача відділу дізнання Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 13.07.2020 про закриття кримінального провадження № 0000059.

На обґрунтування скарги вказала, що оскаржувана постанова прийнята передчасно, без встановлення всіх обставин справи, а дізнавачем не забезпечено повного і неупередженого розслідування, оскільки не було усунуто розбіжності у показаннях свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не допитано в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не отримано доступу до матеріалів адміністративного провадження у справі № 753/5666/19, не отримано запис з камер відеоспостереження, розміщених на будівлі АЗС «БРСМ» по вул. Світлій, не допитано працівників зазначеної АЗС, не витребувано в установленому порядку інформацію про виклик поліції за номером «102», не допитано працівників патрульної поліції, не витребувано записи з нагрудних камер поліцейських.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Дізнавач та прокурор в судове засідання не з`явилися, проте їх неявка не перешкоджає розгляду цієї скарги.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив такі обставини.

Дізнавачами відділу дізнання Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідувалось кримінальне провадження № 0000059, внесене до ЄРДР 04.07.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР послугувала ухвала слідчого судді та повідомлення ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення.

У вказаному повідомленні ОСОБА_4 зазначив, що під час розгляду суддею справи про притягнення його до адміністративної відповідальності свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 дали завідомо неправдиві показання, які були покладенні в обґрунтування судового рішення, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

13.07.2020 дізнавачем відділу дізнання Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Зі скарги вбачається, що копію оскаржуваної постанови представник заявника отримала 24.07.2020, а отже визначений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк її оскарження не пропущений.

Підставою закриття кримінального провадження дізнавач зазначила відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

На обґрунтування рішення про закриття кримінального провадження дізнавач послалась на те, що допитані як свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтвердили достовірність та правильність своїх показань, які вони надавали в суді під розгляду справи про адміністративне правопорушення, і до того ж оцінка їх показань надана у постанові суду, яка набрала законної сили.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними засадами кримінального провадження та положеннями кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.

Так, згідно положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

За приписом п. 2) ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто на відповідні пункти і частини статті 284, якою визначені правові підстави закриття кримінального провадження.

Ч. 1 ст. 11 КК України дає загальне визначення поняття кримінального правопорушення, яке містить у собі сукупність ознак, обов`язкових для будь-якого конкретного кримінального правопорушеня (кримінального проступку чи злочину). Такими ознаками є суспільна небезпечність діяння, передбаченість його Кримінальним кодексом, винність та вчинення його суб`єктом злочину.

За змістом диспозиції ч. 1 ст. 384 КК України об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення полягає у завідомо неправдивому показанні свідка, потерпілого, завідомо неправдивому висновку експерта, складених для надання або наданих органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

З наведеного вбачається, що відповідальність за ст. 384 КК України настає лише за наявності певних умов, які є обов`язковими елементами (ознаками) об`єктивної сторони даного кримінального правопорушення, а саме: 1) дії винного мають бути вчинені у конкретній обстановці - при провадженні досудового розслідування, у виконавчому провадженні, у судочинстві з розгляду кримінальних чи цивільних справ, а також при здійсненні діяльності Вищої ради правосуддя, тимчасової слідчої чи спеціальної тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України; 2) показання, висновок, звіт чи переклад мають містити відомості про факти та обставини, що підлягають встановленню та дослідженню у конкретному провадженні.

Суб`єкт даного кримінального правопорушення є спеціальним ним є особа, яка приведена судом до присяги або у встановленому законом процесуальному порядку попереджена про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, неправдивий висновок, звіт або неправильний переклад.

Судом встановлено, що за формою оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України з огляду на зазначення у ній змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів прийнятого рішення, їх обґрунтування та посилань на відповідні положення КПК України.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що обставини, на які дізнавач послалась як на підстави для прийняття оскаржуваної постанови, дійсно ґрунтуються на матеріалах досудового розслідування.

Так, в ході досудового розслідування було допитано як свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а до матеріалів кримінального провадження долучено копію постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2019 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення копії письмових пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (у постанові судді його прізвище помилково зазначене як ОСОБА_11 ).

З показань ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вбачається, що вони в повному обсязі підтверджують пояснення, які надавались ними в суді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Жодних даних про завідому неправдивість пояснень вищевказаних осіб в ході досудового розслідування не здобуто, таких даних не навів і заявник, а оцінка його доводів про упередженість свідка ОСОБА_7 та розбіжності у його поясненнях та поясненнях інших свідків була надана судом, який зазначив, що деякі неточності в їх показаннях обумовлені особливістю сприйняття подій різними особами та спливом часу.

Слід також зазначити, що визначена нормами Кодексом України про адміністративні правопорушення процедура розгляду справ про адміністративне правопорушення не передбачає приведення свідка до присяги або попередження про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань (ст. 272 КУпАП), а відтак свідок у справі про адміністративне правопорушення не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає висновок дізнавача про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення обґрунтованим, проведене у кримінальному провадженні досудове розслідування - повним і об`єктивним, а постанову про закриття кримінального провадження достатньо мотивованою і обґрунтованою, тобто такою, що відповідає вимогам ст. 110, 284 КПК України, а отже підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0000059.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: