Провадження №1-кс/463/5927/20
У Х В А Л А

08 грудня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження № 0000414 від 14.04.2020 -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 27.10.2020 про закриття кримінального провадження № 0000414 від 14.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 161 КК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що слідчим проводилося досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні по факту перевищення службових повноважень, відкрите викрадення майна, порушення рівноправності громадян, вчинені, на думку заявника, працівниками поліції. Вважає, що слідчим допущено неповноту досудового розслідування, а провадження закрито передчасно. Зокрема, він звертався із заявою щодо неправомірних дій командира взводу УПП в Закарпатській області ОСОБА_5 , але слідчий вийшов за межі його заяви та в оскаржуваній постанові зазначив про інших працівників поліції. Висновки наведені в постанові суперечать дійсним обставинам справи, слідчим не надано оцінку всім доказам в сукупності. Тому просить скасувати постанову яка не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

В судове засідання скаржник подав заяву про підтримання скарги та розгляд справи за його відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. Попередньо, скерував до суду письмові матеріали кримінального провадження № 0000414 від 14.04.2020, в межах якого прийнято оскаржувану постанову. В силу вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги. При цьому, згідно поданих письмових заперечень зазначив, що рішення прийнято після повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000414 від 14.04.2020, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31.03.2020 за заявою ОСОБА_3 від 12.03.2020 внесено до ЄРДР інформацію про злочини передбачені ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 161 КК України.

Відповідно до мотивів заяви ОСОБА_3 від 12.03.2020 про вчинення кримінального правопорушення, 09.02.2020 року він рухався транспортним засобом до м. Мукачево та був зупинений працівниками поліції. Командир взводу батальйону УПП у Закарпатській області ОСОБА_5 , перевищив свої службові повноваження, ставив йому дискримінаційні запитання, безпідставно вилучив посвідчення водія, зробивши необґрунтований висновок, що таке підроблене. Після цього прибули працівники поліції слідчі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які складали документи, але не вручили їх заявнику, чим також перевищили свої службові повноваження.

Оскаржуваною постановою від 27.10.2020 вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 161КК України.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, у кримінально-правовому і кримінально-процесуальному значеннях подія злочину (подія кримінального правопорушення) це діяння особи, вчинення якого заборонено законом і яке законодавцем визнається злочином (кримінальним правопорушенням). В найбільш узагальненому визначенні подія злочину це вчинення злочину. Відсутність у діянні особи складу злочину означає одночасно і відсутність події злочину.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 27.10.2020 та матеріалів кримінального провадження № 0000414 від 14.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 161 КК України, слідчим допитано в якості потерпілого ОСОБА_3 , який повідомив про обставини, аналогічні наведеним у заяві про злочин.

Також, було допитано як свідків працівників поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , кожен з яких детально повідомив про обставини події, що відповідає поясненням, викладеним в службовому розслідуванні, досліджено відеозаписи події, інші письмові докази.

На підставі зібраних та досліджених доказів слідчим встановлено, що 09.02.2020 на А/Д М-24 сполученням Мукачево-Берегово 5 км під час несення служби екіпажем УПП «Олімп-0202» у складі т.в.о. заступника командира роти № 2 батальйону УПП в Закарпатській області ОСОБА_5 та інспектора ОСОБА_8 було зупинено транспортний засіб марки «Вольксваген Пасат» н.з. НОМЕР_1 за порушення п. 9.8 ПДР України, під керуванням ОСОБА_3 . Під час перевірки документів виявлено, що посвідчення водія за серією та номером, згідно бази даних НПУ, не співпадає номеру посвідчення водія, що могло свідчити про можливе підроблення документу. У зв`язку з чим на місце події було викликано СОГ Мукачівського РВП. Процедура вилучення посвідчення проводилася в присутності понятих. Слідчим, будь яких протиправних злочинних дій, в тому числі передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 161 КК України, в діях працівників поліції не встановлено, що стверджується відеозаписом події, а також матеріалами кримінального провадження № 0000175 за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України.

При цьому, слідчим проаналізовано та зроблено висновок про відсутність істотної шкоди, яка необхідна для кваліфікації діяння за ознаками ст. 365 КК України, про відсутність умислу в діях працівників поліції на заволодіння чужим майном та корисливого мотиву, що є суб`єктивною стороною злочину передбаченого ст. 186 КК України, а також про відсутність спеціальної мети характерної для ст. 161 КК України - розпалити національну, расову чи релігійну ворожнечу в країні чи окремому її регіоні або принизити національну честь і гідність представників окремих національних груп, оскільки перевірка у базі сайту «Миротворець» такою бути не може.

Виходячи з обставин кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено в діях працівників поліції як ознак злочинів передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 161 КК України, так і самої істотної шкоди.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Лише за таких умов можливе належне виконання завдань кримінального провадження.

Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У справі яка розглядається оскаржувана постанова слідчого є достатньо вмотивованою і містить спростування усіх суттєвих доводів заявника про наявність в діянні ознак кримінального правопорушення, а також обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття. Крім того викладені у такій постанові доводи і твердження відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у ході досудового розслідування на підставі достатньої кількості належних та допустимих доказів, чого не може спростовувати. Тому аргументи скаржника про протилежне є голослівними.

Враховуючи наведене, слідчим встановлено всі важливі обставини події за допомогою належних засобів доказування. Будь-які інші доводи чи докази не можуть суттєво вплинути на прийняте рішення. При цьому, скаржником і необґрунтовано необхідність проведення інших слідчих дій та яких саме. Щодо попередньо поданих клопотань ОСОБА_3 та його захисника, такі були вирішені слідчим у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи містяться відповідні постанови слідчого.

З огляду на обставини кримінального провадження, які всебічно, повно і неупереджено встановлені під час досудового розслідування, вважаю, що слідчий прийшов до правильного висновку про відсутність у діях працівників поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 161 КК України.
Зібрані докази оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, є достатніми для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження. Постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є вмотивованою та відповідає вимогам закону і тому, в задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження № 0000414 від 14.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 161 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 11.12.2020 року о 13.30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1