справа № 462/6951/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року
Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина країни, уродженця м. Червоноград Львівської області,

проживаючий за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Сихівського районного

суду м. Львова від 07.10.2019 року на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 приблизно о 21:00 годині 31.05.2018, перебуваючи на дитячому майданчику, що неподалік будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння шахрайським способом чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом обману, заволодів велосипедом марки ВМХ чорного кольору, що належить потерпілій ОСОБА_6 , ввівши в оману її малолітнього сина ОСОБА_7 , якому повідомив, що хоче покататись на вказаному велосипеді, при цьому обіцяючи повернути назад. В дійсності наміру повертати даний велосипед ОСОБА_4 не мав, оскільки з даним велосипедом з місця скоєння кримінального правопорушення втік, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень.

Його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 03.07.2018 близько 18 год. 50 хв., перебуваючи на території парку «Скнилівок», що за адресою: м. Львів, вул.Симона Петлюри, 36 та. маючи умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито заволодів майном ОСОБА_8 , а саме: наблизився до потерпілого, різко схопив та шляхом ривка вирвав із руки потерпілого мобільний телефон марки «Хіаоmi Redmiі 4» вартістю 3500 гри., ІМЕ1 НОМЕР_1 та ІМЕ1 НОМЕР_2 , в середині якого знаходилась SIМ-карта мобільного оператора «Лайф» з абонентським номером НОМЕР_3 , вартістю 30 грн, на рахунку якої були грошові кошти у сумі 30 грн. та ЗІМ-карта мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , вартістю 30 грн, на рахунку якої грошових коштів не було. Після чого ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення втік та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 03.07.2018 близько 18 год. 55 хв., перебуваючи на території парку «Скнилівок», що за адресою: м. Львів, вул.Симона Петлюри,36 та, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито заволодів майном ОСОБА_9 , а саме: наблизився до потерпілого, різко схопив та шляхом ривка вирвав із руки потерпілого мобільний телефон марки «Хіаоmi Redmiі 4», вартістю 4500 грн., ІМЕ1 НОМЕР_5 та 1МЕІ НОМЕР_6 , в середині якого знаходилась ЗІМ-карта мобільного оператора «Лайф» з абонентським номером НОМЕР_7 , вартістю 20 грн, на рахунку якої грошових коштів не було. Після чого ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення втік та розпорядився викраденим майном па власний розсуд.

Його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 31.08.2018 року близько 10 год. 00 хв., перебуваючи біля будинку № 27 по вул. Мисливській у м. Львові, маючи умисел на повторне незаконне заволодіння шахрайським способом чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом обману, заволодів мобільним телефоном Samsung Galaxy J3, ввівши в оману малолітню ОСОБА_10 , якій повідомив, що хоче подзвонити з її мобільного телефону, даючи зрозуміти, що поверне мобільний телефон назад. В дійсності наміру повертати вказаний мобільний телефон він не мав, оскільки з ним з місця вчинення злочину скрився та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій своїми діями шкоду на суму 2861 грн., 80 коп.

Його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю та пояснив, що справді 31.05.2018 року шляхом обману заволодів велосипедом ОСОБА_7 , 03.07.2018 року відкрито викрав мобільний телефон у ОСОБА_8 та мобільний телефон у ОСОБА_9 , а також шляхом обману заволодів телефоном ОСОБА_10 . Повністю погоджується з кількістю та вартістю викраденого майна, яке йому інкримінується. Цивільний позов потерпілих визнав частково, а саме визнав матеріальну шкоду, проте не визнав моральну шкоду. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі, обмежився допитом обвинуваченого.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимогст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК , ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України є правильною, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману, заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання»(із змінами станом на 6 листопада 2009р.) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є нетяжким та тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину щодо малолітнього.

Розглядаючи заявлені цивільні позови потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_11 суд враховує наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу Україниза умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди слід задоволити повністю, оскільки обвинувачений не заперечує розміру завданої матеріальної шкоди.

Щодо цивільного позову в частині стягнення на користь потерпілих по 5000 грн. моральної шкоди, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1ст. 1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У своєму позові потерпіла ОСОБА_6 покликається на те, що у зв`язку з вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення зазнала моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях її та її неповнолітнього сина.

У своєму позові ОСОБА_11 покликається на те, що у зв`язку з вчиненням обвинуваченим кримінального правопорушення зазнала моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях її та її неповнолітнього сина, вони були шоковані та знервовані, був порушений звичний режим життя.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що факт порушення прав цивільних позивачів знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи, з огляду на доведеність вини обвинуваченого, суд визнає встановленим той факт, що потерпілі зазнали душевних страждань та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, раніше притягався до кримінальної відповідальності, а тому суд дійшов висновку, що достатнім і необхідним обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Оскільки після постановлення вироку Сихівськимм районним судом м. Львова 07.10.2019 року за ч.ч.1, 2 ст. 186 КК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно, за сукупністю злочинів, слід обрати покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначених за даним вироком та вироком Сихівського районного суду м. Львова від 07.10.2019 року.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 12.10.2018 року.

Запобіжний захід в межах даного провадження не обирався.

Цивільні позови у даному кримінальному провадженні слід задоволити повністю.

Керуючись ст.ст.368-370,371,374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст.190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 07.10.2019 року, яким його засуджено за ч.ч. 1,2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, зарахувавши в строк покарання відбуте покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 07.10.2019 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 12.10.2018 року.

Запобіжний захід в даному провадженні не обирався.

Цивільний позов законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_11 задоволити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 3500 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 3000 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Речові докази: DVD- диск з відеозаписом з камери відеоспостережеення - залишити в матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьоїстатті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1