Справа № 357/6265/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква кримінальне провадження № 0002514 внесене до ЄРДР 23 червня 2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трушки Білоцерківського району Київської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла Угода про визнання винуватості укладена 25 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0002514 внесеному до ЄРДР 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Згідно неї, статтею 178 Цивільного кодексу України передбачено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Згідно «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій на які поширюється дозвільна система, серед іншого належать, вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини.

Згідно з «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 із змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 року № 293, завданням органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Однак, 23 травня 2020 року, близько 15:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту, що розташована по вул. Центральній в с. Трушки Білоцерківського району Київської області, всупереч вищевказаних вимог закону, придбав-знайшов на землі контактну неклинкову холодну зброю ударно-дробильної дії, виготовлену саморобним способом «кастет», після чого, достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї, а саме кастету, вирішив залишити його при собі та з цього часу носив без передбаченого законом дозволу у кишені куртки, в яку був одягнений.

В подальшому, 23 травня 2020 року, близько 17:15 год., поблизу будинку № 58 по вул. Перемоги в с. Матюші Білоцерківського району Київської області ОСОБА_4 було зупинено працівниками поліції з метою перевірки зберігання заборонених у обігу речей ОСОБА_4 повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб канабіс. В подальшому, його було затримано та під час особистого обшуку, в присутності понятих, виявлено та вилучено з правої кишені куртки вищевказаний кастет, який згідно висновку експерта, є контактною неклинковою зброєю ударно-дробильної дії, виготовленою саморобним способом, яку ОСОБА_4 носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, тобто у носінні зброї без передбаченого законом дозволу.

Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 надав покази, що узгоджуються і відповідають викладеному вище, кваліфікацію своїх дій не оспорював, вину у межах пред`явленого йому обвинувачення визнав, просив затвердити укладену ним угоду.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 2 ст. 263 КК України є нетяжким злочином.

Отже, КПК України дозволяє укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні щодо злочину передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Суд зазначає, що Угода про визнання винуватості укладена 25 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0002514 внесеному до ЄРДР 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 472 КПК України щодо її змісту.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо, обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

Водночас, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє: що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, Угода про визнання винуватості укладена 25 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0002514 внесеному до ЄРДР 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 263 КК України, тобто як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, адже призначене в межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України та з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, дані про його особу, який раніше не судимий, у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра на обліку не перебуває.

Судом встановлено, що Угода про визнання винуватості укладена 25 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0002514 внесеному до ЄРДР 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для затвердження Угода про визнання винуватості укладена 25 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0002514 внесеному до ЄРДР 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом та передачу не зберігання від 10 червня 2020 року кастет, який знаходиться в спеціальному пакеті визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002514 внесеному до ЄРДР 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Згідно п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України, його необхідно знищити.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0002514 внесеному до ЄРДР 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, понесені витрати на залучення експерта у розмірі 1 307,60 грн.

Їх, згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, належить стягнути із ОСОБА_4 на користь держави.

Щодо ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 374, 395, 475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

затвердити Угоду про визнання винуватості укладена 25 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0002514 внесеному до ЄРДР 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1 307,60 грн.

Речовий доказ кастет, який знаходиться в спеціальному пакеті № 3601685, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст.ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області