Справа № 450/774/19 Провадження № 1-кп/450/132/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого- адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Пустомити клопотання обвинуваченого за ч.1 ст.415 КК України ОСОБА_5 , про звільнення від кримінальної відповідальності,-

в с т а н о в и в :
на розгляді в Пустомитівському районному суді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000272, внесеному до ЄРДР 13.12.2018 р., за яким ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України.

Під час судового розгляду справи по суті обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні даного злочину та звернулися до суду з усним клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям - на підставі ст.45 КК України.

Дане клопотання підтримали захисники обвинуваченого - адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , пославшись на те, що ОСОБА_5 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, повністю визнав свою вину, у вчиненому кається, та що потерпілий не заявляє до нього претензій про відшкодування шкоди.

Прокурор ОСОБА_8 та представник потерпілого-адвокат ОСОБА_4 заперечила щодо задоволення клопотання, пославшись на його безпідставність, в задоволенні якого просять відмовити. Стверджують, що на досудовому слідстві ОСОБА_5 не співпрацював зі слідством, та раніше не визнавав своєї вини повністю, до даного часу не вибачився перед потерпілим і не відшкодував спричинену шкоду. Тому така його поведінка не свідчить про щире дійове каяття.

Заслухавши думку учасників судового провадження та оглянувши надані сторонами судового провадження докази в межах заявленого клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК.
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Сам по собі факт визнання обвинуваченим вини і надання ним показів під час досудового розслідування, участь у слідчому експерименті не можуть слугувати доказом в щирості розкаяння.
Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода та збитки у розумінні ст. 45 КК України мають бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).
У даному випадку, обвинуваченим не було відшкодовано витрати держави у розмірі 7865,00 грн., понесені на залучення експертів для проведення судових експертиз в даному кримінальному провадженні, які були покладені в основу обвинувачення.
Крім того, в результаті винних протиправних дій обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження і тривалий час знаходився на лікуванні, а керований ним автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Однак, як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_5 не вчиняв жодних дій для можливого відшкодування спричиненої потерпілому шкоди, та не відшкодував таку, у зв`язку з чим потерпілий та його представник в судовому засіданні неодноразово висловлювали незадоволення такою поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 .
На переконання суду, визнання обвинуваченим в судовому засіданні повністю своєї вини та всіх обставин справи, без дійсного відшкодування наявних збитків, не є належною процесуальною поведінкою в розумінні дійове каяттям.
Аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям. Тому в задоволенні даного клопотання обвинуваченого слід відмовити, що не позбавляє права звернутись повторно із зазначеними клопотанням у разі виникнення підстав для застосування ст. 45 КК України.
Керуючись ст.45 КК України, ст. ст. 284 -288, 369,376,392-395 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні клопотання обвинуваченого за ч.1 ст.415 КК України ОСОБА_5 , подане у кримінальному провадженні №00000272, внесеному до ЄРДР 13.12.2018 р. про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, відмовити.
Ухвала в апеляційному порядку не оскаржується, заперечення проти ухвали може бути включно до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду даної справі.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 24.12.2020р.

СуддяОСОБА_1