У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
представників власника майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області підполковник поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000498 від 19.10.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України про арешт майна -

В С Т А Н О В И В:

20.11.2020 року слідчий звернувся до суду із клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час обшуку проведеного 19.11.2020 у приміщеннях на території АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» філія АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» (), за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, с. Бутенки, вул. Полтавська, 62.

В обґрунтування клопотання вказав, слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000498 від 19.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом зловживання своїм службовим становищем своїх службових обов`язків співробітників Укртрансбезпеки в Полтавській області та Управління ЖКГ Полтавської міської ради.
Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи Укртрансбезпеки в Полтавській області та Управління ЖКГ Полтавської міської ради, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та службових осіб зернозберігаючих СПД (елеваторів), які закуповують продукцію (с/г культури) в т.ч. за готівку, сприяють останнім у перевезенні продукції вантажними автомобілями із завищенням дозволеної ваги перевезень вантажів, що призводить до руйнування доріг місцевого значення, чим спричинюються тяжкі наслідки у вигляді збитків державі. У подальшому облік с/г культур зернозберігаючими СПД здійснюється за документами ряду СПД, що не є сільгосптоваровиробниками.

В ході виконання доручення слідчого по даному кримінальному провадженню працівниками УКР ГУНП в Полтавській області було встановлено гр. ОСОБА_7 , який будучи допитаним в якості свідка повідомив, що працюючи водієм на вантажному автомобілі здійснював перевезення вантажів сільськогосподарських культур на ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» філія ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» (), що розташований в с. Бутенки Кобеляцького р-ну по вул. Полтавська, 62. При перевезенні с/г культур його автомобіль максимально завантажували та він постійно їздив із завищенням дозволеної маси перевезення вантажів, супроводжуючі документи на вантаж йому давали зі змістом, що не відповідає дійсності. Також було встановлено, що під`їздні до Кобеляцького КХП дороги частково зруйновані внаслідок пересування по ним вантажних автомобілів із завищенням дозволеної ваги перевезення вантажів.

Відповідно до п. 22 Правил дорожнього руху України маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу. П.22.5 передбачає, що рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11т, здвоєні осі понад 16т, строєні понад 22т або фактичною масою понад 40т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18т, строєні понад 24т або фактичною масою понад 44т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

19.11.2020 у період часу з 09:27 по 19:42 год, старшим слідчим СУ ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 проведено обшук у приміщеннях на території АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» філія АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» (), за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, с. Бутенки, вул. Полтавська, 62, в ході якого виявлено та вилучено майно.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши надані до клопотання матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Згідно витягу з ЄРДР № 0000498 від 19.10.2020 відомості внесено на підставі ч.2 ст.364 КК України відносно посадових осіб Укртрансбезпеки в Полтавській області та Управління ЖКГ Полтавської міської ради.
АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» філія АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» () в рамках даного кримінального провадження є третьою особою, з клопотанням про накладення арешту на майно яких має звертатися прокурор.

В даному випадку в порушення вимог кримінально процесуального законодавства слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке належить третім особам.

Судом встановлено, слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000498 від 19.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом зловживання своїм службовим становищем своїх службових обов`язків співробітників Укртрансбезпеки в Полтавській області та Управління ЖКГ Полтавської міської ради.
19.11.2020 у період часу з 09:27 по 19:42 год, старшим слідчим СУ ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 проведено обшук у приміщеннях на території АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» філія АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» (), за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, с. Бутенки, вул. Полтавська, 62, в ході якого виявлено та вилучено майно.

Вилучене майно у відповідності до вимог ст. 167, 167 КПК України є тимчасово вилученим майном.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: … 7) арешт майна (ст. 131 КПК України).

Частиною п`ятою статті 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З урахуванням того, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, діюче кримінально процесуальне законодавство України передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються з числа визначених ст. 84 КПК України.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена, у цьому випадку слідством, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що висунуте ним.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які обумовлюють доречність застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати доцільність арешту майна доведеною поза розумним сумнівом, версія заявника має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії заявника. Наявність таких обставин, яким версія заявника не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії є підставою для розумного сумніву в доведеності доцільності застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

У цьому випадку, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків з урахуванням того, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та у такому відстоюванні прав останні є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, в ході судового розгляду, з огляду на те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, установив, що у ракурсі наданих сторонами матеріалів, у тому числі судових рішень, у справі з дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом» не можливо говорити, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням, а саме передбачене абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених ч.5 ст.171 КПК України, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу. Названі статті встановлюють, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1, п.2, п.3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Приписами абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, регламентовано, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Наведене, дає дійти до висновку про те, майно вилучене під час обшуку від 19.11.2020 року, не використовувалося як знаряддя злочину, не зберегло на собі сліди кримінальних правопорушень.

Окрім того, відомості про кримінальне правопорушення № 0000498 від 19.10.2020 року внесено до ЄРДР на підставі ч.2 ст.364 КК України зловживання владою або службовим становищем тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.
Суб`єктом даного злочину є службові особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням.
Відповідно до Виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань філія АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» основним видом економічної діяльності є 52.10 Складське господарство.

АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» не має автомобілів, які б здійснювали перевезення, не займається діяльністю з перевезення та є в рамках даного кримінального провадження третьою особою.

За таких обставин, слідчий суддя дослідивши матеріали провадження, у порядку ст. 94 КПК України, враховуючи правову підставу для арешту майна третіх осіб; наслідки арешту майна третіх осіб для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки в порушення вимог ст. 64-2 КПК України з клопотанням про накладення арешту на майно третіх осіб звернувся слідчий, а не прокурор, відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 64-2, 94, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області підполковник поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000498 від 19.10.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України про арешт майна залишити без задоволення.
Тимчасово вилучене майно під час обшуку проведеного 19.11.2020 у приміщеннях на території АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» філія АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Кобеляцький КХП» (), за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, с. Бутенки, вул. Полтавська, 62, негайно повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1