Справа № 136/833/19
Провадження №1-кп/132/47/20
Вирок
іменем України

16 листопада 2020 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000269 від 09.09.2018 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, 27.08.2020 року засудженого Немирівським районним судом Вінницької області за ст.ст. 309 ч.1, ч.3 ст.15 ч.2 ст.152, 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.152 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

начальника Липовецького відділу Немирівської

місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 ,

Обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Захисника ОСОБА_5 ,

Потерпілої ОСОБА_6 ,

Представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
08 вересня 2018 року близько 21:30 год., точного часу органом досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на вступ у статеві відносини із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проти волі останньої, прийшов до домогосподарства, у якому вона проживає та яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 з метою зґвалтування ОСОБА_6 розбив власною рукою скло віконної рами будинку, в якому вона знаходилась, та проник всередину, де у спальній кімнаті даного приміщення помітив ОСОБА_6 , яка лежала на дивані та відпочивала.

Розуміючи те, що ОСОБА_6 є особою похилого віку та в силу цього є фізично слабшою і не здатна чинити опір, проти волі останньої, порушуючи її статеву свободу, підійшов до неї та знявши свій верхній одяг вступив у статевий акт природнім способом, який тривав близько 2 (двох) годин (точного часу не встановлено), після закінчення якого з місця події зник.

Крім цього, ОСОБА_3 , маючи умисел на відшукання власного головного убору (кашкету), який він забув у приміщенні домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , повторно 09 вересня 2018 року близько 02:20 год., точного часу органом досудового розслідування не встановлено, прийшов до даного будинку та аналогічним способом, а саме - через розбиту віконну раму, проник всередину.

Перебуваючи у даному будинку, після вжиття усіх необхідних заходів щодо пошуку власного кашкета у спальній кімнаті та не знайшовши його, достовірно розуміючи присутність ОСОБА_6 та розуміння нею дій, які вчиняє, на ґрунті раптового виниклого умислу на вступ із нею у статеві відносини проти її волі, діючи повторно, використовуючи її безпорадний стан який виразився у тому, що вона є особою похилого віку та в силу цього фізично слабшою і не здатна чинити опір, проти волі останньої, порушуючи статеву недоторканість, підійшов до неї та повторно оголившись, вступив у статевий акт природнім способом, який також тривав близько 2 (двох) год. (точного часу не встановлено) до того часу, коли ОСОБА_6 не вирвалась поспіхом та вибігла надвір. Після цього ОСОБА_3 також покинув вказаний будинок і з місця події зник.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст.152 КК України.

Враховуючи думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні потерпілу ОСОБА_6 , дослідити долучені до матеріалів кримінального провадження докази та документи, що характеризують обвинуваченого, допитати обвинуваченого ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково. Суду показав, що 08 вересня 2018 року у вечірній час, маючи умисел на вступ у статеві відносини із ОСОБА_6 , прийшов до домогосподарства, у якому вона проживає та яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Підійшовши до будинку, він розбив власною рукою скло віконної рами будинку та проник всередину, де у спальній кімнаті даного приміщення помітив ОСОБА_6 , яка лежала на дивані та відпочивала. Він підійшов до неї та знявши свій верхній одяг, вступив у статевий акт природнім способом, який тривав близько 40-50 хвилин. Під час статевого акту він захотів пити та попросив, щоб ОСОБА_6 принесла йому води. Після того як він попив води, то продовжив статевий акт, який не закінчив. Потім він на велосипеді поїхав на заправку по цигарки. Купивши цигарки, він згадав, що у будинку ОСОБА_6 забув свої речі по які вирішив повернутися. Тому з метою відшукання власного головного убору (кашкету), він 09 вересня 2018 року у нічний час знову прийшов до будинку ОСОБА_6 та аналогічним способом, а саме - через розбиту віконну раму, проник всередину. Перебуваючи у даному будинку, він підійшов до ОСОБА_6 , та оголившись вступив з нею у статевий акт природнім способом, який також тривав близько 50 хвилин. Після цього ОСОБА_6 вирвалась та вибігла надвір. Потім він також покинув вказаний будинок і пішов додому. Свою вину визнає частково, оскільки у нього був єдиний умисел на заподіяння статевої пристрасті із потерпілою ОСОБА_6 . Пред`явлені до нього позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнає у повному обсязі. У вчиненому щиро розкаюється та просить його суворо не карати.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав частково, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні, зокрема, у показаннях потерпілої.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 8 вересня 2018 року у вечірній час вона знаходилася у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 та лягла відпочивати. Приблизно біля 21 години вона почула як за будинком щось затарабанило та залаяла собака. Коли вона ввімкнула світло, то побачила в кімнаті ОСОБА_3 , якому сказала, щоб він виходив з будинку, на що останній відповів відмовою. Після цього ОСОБА_3 , знявши свій верхній одяг, накинувся на неї та проти її волі почав її ґвалтувати природнім способом більше двох годин. Потім ОСОБА_3 вийшов з будинку і кудись пішов.

Приблизно о 2-й годині ночі уже 9 вересня 2018 року ОСОБА_3 знову повернувся до будинку, підійшов до неї та проти її волі, оголившись вступив з нею у статевий акт природнім способом. Скільки часу тривав статевий акт вона не пам`ятає. Під час статевого акту ОСОБА_3 її не бив, а лише тиснув під ребра. Також під час статевого акту ОСОБА_3 робив перекури та ходив пити воду. Чи закінчив ОСОБА_3 статевий акт її невідомо. Активний опір ОСОБА_3 вона чинити не могла через свою фізичну слабкість, а коли хотіла кричати, то ОСОБА_3 затуляв її рота та не давав можливості нічого зробити. В той час, коли ОСОБА_3 виходив пити воду, вона поспіхом вибігла надвір та зателефонувала до племінниці, а згодом до поліції. Після цього ОСОБА_3 також покинув її будинок. Пред`явлені до ОСОБА_3 позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також наполягає на суворій мірі покарання.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав частково його вина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст.152 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та документами наданими прокурором, зокрема:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.с.128);

протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 09.09.2018 року, відповідно до якої остання зазначає, що 08.09.2018 року близько 21 години ОСОБА_3 незаконно проник до її будинку через вікно, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та вчинив з нею статеві зносини без її згоди (т.1 а.с.129 );

рапортом ст. інспектора чергового Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 від 09.09.2018 року, адресованого начальнику Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 про те, що 09.09.2018 року о 9 год.15 хв. до ч/ч Липовецького ВП надійшло повідомлення зі служби 102: звернення ОСОБА_11 про те, що 08.09.2018 року в період часу з 21 год. по 23:50 год. та 09.09.2018 року в період часу з 2 год. по 04 год. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 вступив в статеві зносини із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_3 , проти її волі (т.1 а.с.130 );

- протоколом огляду місця події від 09.09.2018 року, складеного слідчим СВ Липовецького ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_12 , за участі понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , спеціаліста ОСОБА_15 , власника приміщення ОСОБА_6 , відповідно до якого було оглянуто місце події, а саме: домогосподарство в АДРЕСА_1 в якому виявлено та вилучено речові докази, фототаблицею до протоколу та CD-R диском до протоколу (т.1 а.с.132-150);

ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 11.09.2018 року про надання дозволу слідчому СВ Липовецького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 на проведення огляду домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 власником якого являється ОСОБА_6 ( т.1 а.с.151);

постановою начальника Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 09.09.2018 року про проведення освідування з метою виявлення на тілі затриманого ОСОБА_3 слідів кримінального правопорушення (т.1 а.с.152);

протоколом освідування затриманого ОСОБА_3 від 09.09.2018 року (т.1 а.с.153);

постановою начальника Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 09.09.2018 року про проведення освідування з метою виявлення на тілі потерпілої ОСОБА_6 слідів кримінального правопорушення (т.1 а.с.154);

протоколом освідування потерпілої ОСОБА_6 від 09.09.2018 року (т.1 а.с.155);

висновком експерта №180 від 16.09.2018 року судово-медичної експертизи фрагменту ковдри та зразків крові ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , вилучених при ОМП, відповідно до якого кров ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В ізосерологічної системи АВО. При дослідженні вирізки (фрагмента) ковдри синього кольору (об`єкти №№1, 2) встановлено наявність крові людини, статева належність якої не встановлена в зв`язку з непридатністю клітинних елементів крові (лейкоцитів) для даного виду цитологічного дослідження та можливим забрудненням предметоносія.

При визначенні групової належності крові (об`єкти №№1,2) був виявлений антиген А, що може визначати А(ІІ) групу крові ізосерологічної системи ABO.

Крім того, в мікропрепаратах об`єктів №№1, 2 знайдені одиничні епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю серед них епітеліоцитів зі збереженими і придатними для цитологічного дослідження ядрами та, можливо, з їх надзвичайно малою кількістю, та забрудненням предметоносія.

Групова належність одиничних епітеліальних клітин в об`єктах №№1, 2 не встановлювалась в зв`язку з недостатньою їх кількістю для даного виду серологічного дослідження.

При дослідженні вирізки (фрагмента) ковдри синього кольору (об`єкт №3а) наявність піхвового епітелію не встановлена.

При дослідженні вирізки (фрагмента) ковдри синього кольору (об`єкти №№3, 4) наявність слідів слини не виявлено.

Також в мікропрепаратах об`єкту №3 знайдено одиничні крохмальні зерна, а в мікропрепаратах об`єкту №4 незначна кількість крохмальних зерен, що можуть бути елементами калових мас.

Таким чином, враховуючи отримані результати та групову характеристику осіб, що проходять по справі, походження слідів крові на вирізці (фрагменті) ковдри (об`єкти №№1, 2) може бути від однієї чи кількох осіб з групою крові А(ІІ), в тому числі як від гр-ки ОСОБА_6 , так і від гр-на ОСОБА_3 не виключається (т.1 а.с.163-167);

заявою ОСОБА_3 про долучення матерчатих трусів чорного кольору в якості речового доказу по кримінальному провадженню (т.1 а.с.168);

протоколом добровільної видачі та огляду речей і предметів від 09.09.2018 року та фототаблицею (т.1 а.с.169-170);

висновком експерта №1087 від 11.09.2018-27.09.2018 року судово-медичної експертизи ОСОБА_6 відповідно до якої при судово-медичному обстеженні ОСОБА_6 об`єктивних ознак тілесних ушкоджень не виявлено. При обстеженні ОСОБА_6 в ділянці зовнішніх статевих органів та промежини об`єктивних ознак тілесних ушкоджень не виявлено. При судово-медичному дослідженні мазків та тампону з вмістом піхви сперматозоїди не знайдені (т.1 а.с.171);

висновком експерта №24 судово-медичної експертизи від 13.09.2018 року відповідно до підсумків якої при судово-медичному дослідженні мазків та тампону з вмістом піхви від ОСОБА_6 , 1944 р.н., сперматозоїди не знайдені (т.1 а.с.172-173);

висновком експерта №243 судово-медичної експертизи від 14.09.2018 року відповідно до підсумків якої в плямах на спідниці, що належить ОСОБА_6 , наявності крові не встановлено, а на покривалі, вилученому при ОМП, та тампоні з вмістом піхви ОСОБА_6 плям, схожих на кров, не встановлено. В плямах на спідниці, що належить ОСОБА_6 , покривалі, вилученому при ОМП, та тампоні з вмістом піхви ОСОБА_6 , сперматозоїди не знайдені (т.1 а.с.175-177);

висновком експерта №179 від 14.09.2018 року судово-медичної експертизи трусів чорного кольору ОСОБА_3 відповідно до підсумків якої при дослідженні чоловічих трусів (плавок) клітин піхвового епіталію, слідів слини, а також будь-які інші речовини біологічного походження (слідів крові та елементів калових мас) не виявлено (т.1 а.с.179-181);

висновком експерта №181 від 14.09.2018 року судово-медичної експертизи змиву та мазків-відбитків з статевого члена ОСОБА_3 відповідно до підсумків якої при дослідженні мазків-відбитків та тампону змиву з статевого члена ОСОБА_3 , клітин піхвого епіталію не виявлено (т.1 а.с.182-183);

висновком експерта № 478 від 20.11.2018 року відповідно до висновків якого два сліди папілярних ліній рук розмірами 15х22 мм, 12х17 мм, вилучених 09.09.2018 року за фактом огляду будинку по АДРЕСА_1 , непридатні для ідентифікації за ними особи, а тому відповісти на питання «Чи належать надані на дослідження сліди рук ОСОБА_3 , ОСОБА_6 чи іншій особі?», не представляється можливим (т.1 а.с.188-197);

постановою начальника Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 16.10.2018 року про відбір біологічних зразків у ОСОБА_3 (т.1 а.с.198);

протоколом отримання зразків експертизи від 24.10.2018 року у ОСОБА_3 (т.1 а.с.199);

постановою начальника Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 16.10.2018 року про відбір біологічних зразків у ОСОБА_6 (т.1 а.с.200);

протоколом від 23.10.2018 року про освідування ОСОБА_6 (т.1 а.с.201);

висновком експерта №902 від 26.12.2018 року відповідно до якого в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_3 (об`єкт № 1) та ОСОБА_6 (об`єкт № 2), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1 що додається до висновку експерта).

2. На внутрішній поверхні кепки (об`єкт № 3) виявлені клітини з ядрами.

В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин, виявлених на внутрішній поверхні кепки (об`єкт № 3), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта).

3. Генетичні ознаки клітин, виявлених на внутрішній поверхні кепки

(об`єкт № 3) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_3

(об`єкт № 1) і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6

(об`єкт № 2).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразках крові ОСОБА_3 та в об`єкті № 3 складає 1,79 х 10-34. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 : 5,598 децильйонів (5,598 х 1033) осіб.

Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_6 виключається (т.1 а.с.207-220);

висновком експерта №30/851 від 28.12.2018 року відповідно до якого на змиві з статевого члена ОСОБА_3 (об`єкт № 1), мазку з

човникоподібної ямки статевого члена ОСОБА_3 (об`єкт № 2) виявлені

епітеліальні клітини та клітини піхвового епітелію.

В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки епітеліальних клітин та клітин піхвового епітелію, виявлених на змиві статевого члена ОСОБА_3 (об`єкт № 1), мазку з човникоподібної ямки статевого члена ОСОБА_3 (об`єкт № 2), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта).

2.Генетичні ознаки епітеліальних клітин та клітин піхвового епітелію, виявлених на змиві статевого члена ОСОБА_3 (об`єкт № 1) та мазку з човникоподібної ямки статевого члена ОСОБА_3 (об`єкт № 2) є змішаними, збігаються між собою, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

На мазку з вмістом піхви ОСОБА_6 (об`єкт № 3) виявлені епітеліальні клітини, сперматозоїдів не виявлено.

В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки епітеліальних клітин, виявлених на мазку з вмістом піхви ОСОБА_6 (об`єкт № 3), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта).

4. Генетичні ознаки епітеліальних клітин, виявлених на мазку з вмістом

піхви ОСОБА_6 (об`єкт № 3), збігаються з генетичними ознаками зразка крові

ОСОБА_6 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_3 .

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_6 та в об`єкті № 3 складає 2,50 х 10'36. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 399,757 децильйонів (3,998 х 1035) осіб.

Походження вищевказаного сліду від ОСОБА_3 виключаться (т.1 а.с.223-237 );

протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 25.01.2019 року, відповідно до якої остання зазначає, що 09.09.2018 року близько 01:10 години ОСОБА_3 повторно проник до її будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та повторно без її згоди вступив з нею статеві зносини (т.1 а.с.238);

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.с.239);

постановою слідчого СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 09.09.2018 року (т.2 а.с.5);

постановою слідчого СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 09.04.2019 року (т.2 а.с.6).

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, враховуючи позицію, викладену у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведеності «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання, обвинуваченого, потерпілої, а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, і судом не встановлено, вони є переконливими, логічними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

Доводи в судовому засіданні захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про те, що у її підзахисного був єдиний умисел на задоволення статевої пристрасті із потерпілою ОСОБА_6 , оскільки він мав намір залишитися із нею на всю ніч, а тому такі дії ОСОБА_3 не потребують додаткової кваліфікації за ч.2 ст.152 КК України, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а також показаннями потерпілої ОСОБА_6 та самого обвинуваченого ОСОБА_3 .
Відповідно до п.13 ППВСУ №5 від 30.05.2008 року зґвалтування вважається закінченим злочином з моменту початку статевих зносин, при цьому немає значення, чи закінчила винна особа статевий акт у фізіологічному розумінні.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 двічі вступав у статеві зносини природнім способом із ОСОБА_6 проти волі останньої. Коли він повернувся вдруге 09.09.2018 року, то у нього виник новий умисел на зґвалтування ОСОБА_6 , що він в подальшому і зробив, не закінчивши статевий акт у фізіологічному розумінні.
Зґвалтування вважається повторним, якщо йому передувало діяння, вказане у частинах 1-4 ст.152 (в редакції КК України станом на 28.08.2018).

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, встановлених у вироку, доведена. При цьому суд вважає, що скоєння обвинуваченим зґвалтування, тобто статевих зносин із використанням безпорадного стану потерпілої, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, які є взаємопов`язаними, повністю узгоджуються між собою та в своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 та прийняття відповідного процесуального рішення. З огляду на це, показання обвинуваченого, дані в судовому засіданні, в яких він частково визнає свою вину, суд вважає повністю спростованими та розцінює їх як спосіб його захисту з метою уникнути відповідальності за скоєний ним умисний злочин.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доведена, а його дії кваліфіковано вірно, а саме: за ч. 1 ст. 152 КК України (в редакції КК України станом на 28.08.2018) - зґвалтування, тобто статеві зносини із використанням безпорадного стану потерпілої особи; за ч. 2 ст. 152 України (в редакції КК України станом на 28.08.2018) - зґвалтування, тобто статеві зносини із використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене повторно.

Відповідно до положення, викладеного у рішенні ЄСПЛ «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.152, ч.2 ст.152 КК України, які відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, та тяжких кримінальних правопорушень.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено, що останній має повну середню освіту, неодружений, ніде не навчається і не працює, раніше не судимий, в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, згідно характеристики, наданої виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 10.09.2018 року №3941, обвинувачений зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до характеристики Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області на ОСОБА_3 постійно надходять скарги на порушення громадського порядку. По місцю проживання характеризується негативно.

Органом досудового розслідування, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 було визнано вчинення ним злочину відносно особи похилого віку.

Відповідно до ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Як вбачається з матеріалів обвинувального акту дії ОСОБА_3 кваліфіковано: за ч. 1 ст. 152 КК України (в редакції КК України станом на 28.08.2018) - зґвалтування, тобто статеві зносини із використанням безпорадного стану потерпілої особи; за ч. 2 ст. 152 України (в редакції КК України станом на 28.08.2018) - зґвалтування, тобто статеві зносини із використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене повторно.

Беручи до уваги вищевикладене, закон забороняє суду враховувати двічі таку обтяжуючу обставину як вчинення злочину відносно особи похилого віку, яка передбачена в ч.ч.1, 2 ст.152 КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, і при кваліфікації злочину, і при призначенні покарання.
А тому суд вважає необхідним виключити як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , - вчинення ним злочину відносно особи похилого віку.
Разом із цим, суд враховує, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, надавав суду правдиві показання щодо обставин злочину, що на думку суду, свідчить про наявність усвідомлення обвинуваченим суспільно небезпечних наслідків його діянь, і як наслідок, його розкаяння у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Враховуючи викладене, суд, відповідно до ч.1.п.1 ст. 66 КК України, визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 його щире каяття у вчиненні злочину.
Згідно висновку досудової доповіді Липовецького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області виправлення ОСОБА_3 можливо без позбавлення або обмеження волі на певний строк (т.1 а.с.49-53).

У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків згідно п. п. 1, 2 ч.1, п.2, ч.3 ст.76 КК України.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд насамперед, виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та враховує підвищену суспільну небезпеку даного кримінального правопорушення - зґвалтування, тобто статеві зносини із використанням безпорадного стану потерпілої особи, а також вчинення зґвалтування, тобто статеві зносини із використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене повторно, при цьому, суд не може залишити поза увагою і той факт, що обвинувачений скоїв цей злочин відносно особи похилого віку, яка в силу цих обставин була більш безпорадною, ніж звичайна людина, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку не тільки самого кримінального правопорушення, як зазначено вище, але ж і особи обвинуваченого, який, крім наведеного, ніде не працює, веде дозвільний спосіб життя, і приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження вчинення ним нових злочинів можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, не думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №34 від 17.04.2019 року (т.1 а.с.109-114) ОСОБА_3 в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_3 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_3 на психічні розлади не страждає, у нього виявлений змішаний розлад особистості (F61.00), симулятивна поведінка (F68.1). В теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує. За своїм психічним станом ОСОБА_3 може знаходитись в судовому засіданні та відповідати на запитання, що ставляться судом.

Тому при призначенні покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини справи, вказані дані про особу ОСОБА_3 , його відношення до скоєного, думку потерпілої про призначення суворого покарання обвинуваченому та вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та призначенням покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.70 ч.1 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив злочини, за які засуджується, до постановлення вироку Немирівським районним судом Вінницької області від 27.08.2020 року, відповідно до якого він засуджений за ст.ст. 309 ч.1, ч.3 ст.15 ч.2 ст.152, 70 КК України до 5 років позбавлення волі (т.2 а.с.3-4), то остаточне покарання йому слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України.
Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків ч.2 цієї статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1167 ч.1 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

По даному кримінальному провадженню потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_3 967 грн.58 коп. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди (т.1 а.с.57-60), який підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки підтверджується матеріалами кримінального провадження та визнається обвинуваченим ОСОБА_3 .

При визначенні морального відшкодування суд також враховує те, що в результаті кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_6 було завдано фізичного болю, душевного страждання, принижено її честь та гідність. Вона втратила спокій та сон, значно погіршився її стан здоров`я, загострились хронічні хвороби та порушились її звичайні життєві зв`язки.

Документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз становлять 16490 грн. 60 коп.(т.1 а.с. 187, 206, 222), які суд вважає за необхідне, на підставі ч.2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Арешт, накладений відповідно до ухвал слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 12.09.2018 року на матерчаті труси чорного кольору, кепку темно-зеленого кольору (хакі), які являються тимчасово вилученим майном, власником яких є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ; вирізку з ковдри синього кольору, зі слідами РБК; матерчату спідницю червоного кольору; два фрагменти скла зі слідами капілярних ліній та ковдру, які являються тимчасово вилученим майном та власником яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області, згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч.2 ст.152 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.152 КК України у виді 3 (три) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.152 КК України у виді 5 років 8 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 обрати покарання у виді 5 років 8 місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення покарання призначеного за попереднім вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 27.08.2020 року, ОСОБА_3 остаточну міру покарання призначити у виді 5 років 8 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з дня проголошення вироку.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання термін його перебування під вартою з 03.04.2020 року по 16.11.2020 року.

Цивільний позов задовольнити повністю. Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 967 грн 58 коп. матеріальної шкоди та 30 000 грн моральної шкоди.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 в дохід держави документально підтверджені витрати в розмірі 16490 грн 60 коп., за проведення судових експертиз.

Арешт, накладений відповідно до ухвал слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 12.09.2018 року, на матерчаті труси чорного кольору, кепку темно-зеленого кольору (хакі), які являються тимчасово вилученим майном, власником яких є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ; вирізку з ковдри синього кольору, зі слідами РБК; матерчату спідницю червоного кольору; два фрагменти скла зі слідами капілярних ліній та ковдру, які являються тимчасово вилученим майном та власником яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області, - скасувати.

Речові докази по справі: матерчаті труси чорного кольору, кепку темно-зеленого кольору (хакі), вирізку з ковдри синього кольору, зі слідами РБК; матерчату спідницю червоного кольору; два фрагменти скла зі слідами капілярних ліній, ковдру, мазок із вмістом піхви ОСОБА_6 , мазок човникоподібної ямки, змив статевого члена ОСОБА_3 , які поміщено до спец. Пакету №2627410, зразки крові ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які поміщено до спец.пакету №2627409 та які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області, знищити.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 395 КПК України вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Вінницької області через Калинівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку можна отримати в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_1