Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/226/20
Провадження № 1-кс/935/931/20
У Х В А Л А
Іменем України
21 грудня 2020 року м.Коростишів
Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області - ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 02 березня 2020 року під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000085 від 12.02.2020 року, -

встановив:
ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою в якій просить: визнати протиправною бездіяльність слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області щодо не ознайомлення ОСОБА_3 з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння відносно останнього кримінального правопорушення та скасувати постанову слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 02.03.2020 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

В обґрунтування скарги зазначив, що ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 07.02.2020 року у справі № 935/226/20, зобов`язано уповноважену особу Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3 від 30.01.2020 у відповідності до ст. 214 КПК України. В повідомленні про злочин, за яким відкрито кримінальне провадження, ОСОБА_3 зазначав, що гр. ОСОБА_5 всупереч посадовим обов`язкам вносив пропозиції на засіданнях земельної комісії, щодо підготовки посадовими особами Коростишівської міської ради 14 проектів незаконних рішень про відмову ОСОБА_3 та його дружині в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Тобто вчинив умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використанням службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, яке завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_3 та його дружині, діяння яке передбачено ч. 1 ст. 364 КК України.

Згідно ст. 55 КПК України ОСОБА_3 вже є потерпілим, як особа, яка подала заяву про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, але слідчим тривалий час не виконано вимог КПК та не ознайомлено його з процесуальними правами та обов`язками як потерпілого. Як свідчить відповідь від 03.12.2020 (отримана скаржником 08.12.2020 року) постановою від 02.03.2020 останньому було відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000085 від 12.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Вказану постанову йому вручено не було, остання є незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси особи, яка подала скаргу та підлягає скасуванню оскільки є невмотивованою та не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано моральної шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, на адресу суду направив клопотання про розгляд скарги без його участі. Скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Розглянувши скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000085, які надійшли з Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В провадженні Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження 0000085 від 12.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження слідчим СВ Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, відповідно до постанови від 02.03.2020 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000085 від 12.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що підставою для відмови у даному кримінальному провадженні в якості потерпілого є те, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, будь-які докази того, що неправомірними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної, майнової шкоди відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частинами 2 та 5 ст.55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Стаття 303 КПК України передбачає вичерпний перелік рішень прокурора, слідчого, дізнавача які можуть бути оскарженні до слідчого судді. Зокрема, відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідивши постанову від 02.03.2020 року про відмову у визнанні потерпілим на предмет обґрунтованості, слідчий суддя дійшов до висновку, що слідчим зроблене загальне посилання на відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, щодо спричинення ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди.
Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги не дотримані.
Викладене свідчить, що оскаржувана постанова слідчого від 02.03.2020 року не відповідає вказаним вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки у мотивувальній частині слідчий не вказав очевидних та достатніх підставах вважати, що особі, яка подала скаргу не завдано шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищевикладене, скарга в частині визнання протиправною бездіяльність слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у не ознайомленні з правами та обов`язками потерпілого не підлягає задоволенню, і в цій частині слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 40, 55, 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 02 березня 2020 року під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000085 від 12.02.2020 року задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілим від 02.03.2020 у кримінальному провадженні № 00000085 від 12.02.2020 за ч.1 ст. 190 КК України.

В решті вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1