Яготинський районний суд Київської області
Справа № 1028/103/12
Провадження № 1-в/382/51/20
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2021 року Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_3 , про зняття судимості, в порядку ст. 538 КПК України,

В с т а н о в и в:

До Яготинського районного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про зняття судимості. В клопотанні зокрема зазначено, що згідно вироку Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року його визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ст. 70 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна та позбавленням права обіймати керівні посади строком на 2 роки та 6 місяців. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 06.06.2014 року відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 р.» невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі скорочено наполовину. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 22.12.2015 р., згідно із ст.82 КК України, невідбута частина покарання замінена на 1 рік 3 місяці 16 днів виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10% заробітку. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 31.03.2016 р. у строк покарання зараховано термін його попереднього ув`язнення у період з 11.04.2013 по 01.09.2013 та з 21.10.2013 по 21.03.2014 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Березанського міського суду київської області від 14.06.2016 р. остаточно визначено, що невідбута частина покарання. Замінена на більш м`яке покарання у вигляді виправних робіт повинна становити 5 місяців та 26 днів, таким чином останнім днем його відбування покарання за вироком Яготинського районного суду від 10.04.2013 р. є 22 липня 2016 року. Посилаючись на те, що з моменту відбуття ним основного покарання у виді позбавлення волі і додаткових покарань за цим злочином минуло не менше половини строку погашення судимості, зазначеного у ст. 89 КК України, він позитивно характеризується за місцем проживання, нових кримінальних правопорушень не вчиняв, наявні підстави для дострокового зняття з нього судимості.
ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги підтримав.
Прокурор в судове засідання не з`явився, в клопотанні до суду просив справу слухати у його відсутність, проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 не заперечував.
Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає до задоволення виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 538 КПК України, після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Згідно з вимогами ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотання (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з вимогами пункту 9 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визначаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Вимогами ч. 1 ст. 90 КК України, строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.

Положеннями ч. 1 ст. 91 КК України, в редакції закону України про кримінальну відповідальність № 4652-VI від 13 квітня 2012 року, яка, з урахуванням ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_3 злочину покращувала його становище, передбачено, що якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу. При цьому, частиною другою цієї статті встановлено, що зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 16 від 26 грудня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства про погашення і знаття судимості», було звернуто увагу судів на те, що при вирішенні питання про погашення судимості правове значення має не тільки наявність вироку суду, яким особу визнано винною у вчиненні злочину, а й підстави та час її звільнення від відбування покарання, оскільки саме з цього часу в передбачених законом випадках особа вважається такою, що не має судимості, або починає обчислюватися строк, протягом якого вона вважатиметься такою, що має судимість.

Погашення і зняття судимості є різними формами припинення стану судимості. Воно можливе лише за наявності передбачених ст. 55 КК України (1960 року) чи статтями 89, 108 КК України (2001 року) підстав і за умови, що особа протягом строку погашення судимості не вчинить нового злочину. Погашення судимості не потребує посвідчення спеціальним рішенням суду чи іншим документом.

Судам необхідно враховувати, що дострокове зняття судимості відповідно до ст. 91 чи ч. 3 ст. 108 КК України з повнолітньої особи, яка відбула покарання у виді обмеження або позбавлення волі, та з особи, що вчинила тяжкий або особливо тяжкий злочин у віці до 18 років і відбула за нього покарання у виді позбавлення волі, можливе тільки після закінчення не менше ніж половини строку погашення судимості, передбаченого ст. 89 КК України, і лише за умови, що судом буде встановлено, що ця особа зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення.

З метою забезпечення правильного вирішення клопотання про дострокове зняття судимості суди вправі витребувати необхідні документи. Ними, зокрема, можуть бути: характеристики з місця проживання, роботи чи з органів, що здійснюють нагляд за особою, яка має судимість; копії вироків, судимість за якими не знята і не погашена; документи, що свідчать про підстави і час фактичного звільнення від покарання; дані про відшкодування заподіяної злочином шкоди.
Як встановлено з долучених до матеріалів клопотання документів, згідно вироку Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року ОСОБА_3 визнано винним за вчинення злочинів передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ст. 70 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавленням права обіймати керівні посади строком на 2 роки та 6 місяців. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 06.06.2014 року відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 р.» невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі скорочено наполовину. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 22.12.2015 р., згідно із ст.82 КК України, невідбута частина покарання замінена на 1 рік 3 місяці 16 днів виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10% заробітку. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 31.03.2016 р. у строк покарання зараховано термін його попереднього ув`язнення у період з 11.04.2013 по 01.09.2013 та з 21.10.2013 по 21.03.2014 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 14.06.2016 р. остаточно визначено, що невідбута частина покарання, замінена на більш м`яке покарання у вигляді виправних робіт повинна становити 5 місяців та 26 днів, таким чином останнім днем його відбування покарання за вироком Яготинського районного суду від 10.04.2013 р. є 22 липня 2016 року.
Положеннями ч. 4 ст. 90 КК України передбачено, що якщо невідбуту частину покарання було замінено більш м`яким покаранням, то строк погашення судимості обчислюється з дня відбуття більш м`якого покарання (основного та додаткового).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 55 КК України, при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили.
При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком суду.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що строк призначеного йому додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади тривалістю два роки та шість місяців після відбуття ним основного покарання у виді позбавлення волі, яке було замінено більш м`яким покаранням, почав обчислюватися з 22.07.2016 року і строк відбуття цього додаткового покарання завершився лише 22.01.2019 року, а отже, на момент звернення ОСОБА_3 з відповідним клопотанням про зняття з нього судимості ще не сплило не менш як половини строку погашення судимості, передбаченого у пункті 9 ст. 89 КК України для особливо тяжкого злочину, який у цьому випадку такий строк повинен становити не менше чотирьох років з дня відбуття ним додаткового покарання, у зв`язку із чим, на даний час клопотання ОСОБА_3 не може бути задоволено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 89, 90 КК України, 91 КК України (в редакції закону України про кримінальну відповідальність № 4652-VI від 13 квітня 2012 року), ст.ст. 538, 539 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 16 від 26 грудня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства про погашення і знаття судимості», суд, -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зняття судимості за вироком Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Яготинський районний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1