Справа № 643/938/21
Провадження № 1-кс/643/396/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4 ,

за участю перекладача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за №0000211 від 21.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Натанебі, Озургетського муніципалітету, Грузії, грузина, громадянина Грузії, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше засудженого: 18.05.2010 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 5 ст.186, ст. 69, ст. 353, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком 3 роки, 16.02.2012 Вищим спеціалізованим судом України вирок скасовано, справа направлена на новий судовий розгляд в іншому складі суду;

11.06.2012 Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.122, ч.4 ст.296, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком 5 років 6 місяців, вирок переглянуто 30.05.2013 Апеляційним судом Харківської області - рахується засудженим за ч.1 ст.122, ч.4 ст.296, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

25.11.2014 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ст.353, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 25.11.2014 на підставі ч.2 Закону України «Про амністію» 08.04.2014 від відбуття покарання;

08.09.2020 Московським районним судом м. Харкова за ст. 128 КК України до 2 років обмеження волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Під час досудового розслідування встановлено, що 20.01.2021 у вечірній час, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , куди він прийшов разом із раніше знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час раптово виниклого конфлікту з останнім, який виник внаслідок агресивної поведінки ОСОБА_8 , викликаної надмірним вживанням алкогольних напоїв, маючи умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наблизився до ОСОБА_8 та штовхнув обома руками ОСОБА_8 , внаслідок чого останній впав спиною на стіл, який стояв позаду нього.
Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, припускаючи настання можливих наслідків своїх дій у виді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які згодом можуть призвести до смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , наніс ОСОБА_8 кулаком правої руки два удари в область голови, від чого ОСОБА_8 впав на підлогу зі столу, після чого, заспокоївшись, самостійно припинив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_8 .
Після чого, ОСОБА_8 залишився лежати на підлозі, не маючи змоги підвестись самостійно внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а ОСОБА_7 зник з місця вчинення кримінального правопорушення.
21.01.2021 о 10 год.50 хв. лікарем КНП «Центру екстреної медичної допомоги» за адресою: АДРЕСА_2 був виявлений труп ОСОБА_8 . Відповідно до довідки відділення № 2 ХОБСМЕ причиною смерті ОСОБА_8 явилось набряк набухання головного мозку з дислокацією стовбура головного мозку. Травматичний субдуральний крововилив, внутрішньо черепна травма.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст. 121 КК України, тобто, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Слідчий в клопотанні посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та вказував, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 7 до 10 років.

Беручи до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я, у органу досудового розслідування є підстави вважати що у підозрюваного ОСОБА_7 можуть виникнути передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, раніше засуджений за злочини проти життя та здоров`я особи, вчинив новий умисний злочин проти життя та здоров`я особи під час випробувального терміну, що свідчить про його схильність до вчинення протиправних дій, не має стійких міцних соціальних зв`язків, законних джерел отримання заробітку не має. Крім цього, ОСОБА_7 усвідомлює незворотність уникнення покарання, та, може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання та виїхати за межі м. Харкова, Харківської області та покинути країну, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від слідства та суду;

- незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення, оскільки вказані особи (свідки), які були присутніми на місці вчинення тяжкого кримінального правопорушення, знайомі із підозрюваним, та з останніми на даний час не проведено усіх необхідних слідчих (розшукових) дій, у тому числі допитів, одночасних допитів раніше допитаних осіб (в разі необхідності), слідчих експериментів, тощо;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 , має не зняті та не погашені судимості за скоєння умисних корисливих злочинів проти власності, також раніше двічі засуджений за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, останній раз 08.09.2020 Московським районним судом м. Харкова за ст. 128 КК України до 2 років обмеження волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік, злочин, у вчиненні якого підозрюється на даний час, ОСОБА_7 вчинив під час випробувального терміну, таким чином є підстави вважати, що у випадку обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, даний запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_7 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Крім того, зважаючи на обставини та складність кримінального правопорушення, враховуючи те, що для проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження необхідний тривалий час у зв`язку із необхідністю проведенням слідчих експериментів за участю учасників подій, які розслідуються у даному кримінальному провадженні, отримання висновків призначеної судово медичної експертизи трупа потерпілого, призначення та проведення додаткової судово медичної експертизи для встановлення механізму утворення наявних на трупі потерпілого тілесних ушкоджень, проведення низки експертиз за вилученими об`єктами, проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 , інших слідчих дій, що мають значення для кримінального провадження, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та обранні стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що умислу на заподіяння смерті ОСОБА_9 не мав, наніс два удари в обличчя, оскільки останній почав його ображати і знаходився у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння. Вказав, що має проблеми із здоров`ям, з нирками, погано себе почуває. Заперечував проти обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати цілодобовий домашній арешт.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, у задоволенні клопотання просив відмовити, зазначив, що підозра не обґрунтована, ризики не підтверджені, оскільки його підзахисний останні 28 років за межі України не виїжджав, паспорт, який надає право перетину кордону у нього відсутній, має проблеми із здоров`ям, а в умовах СІЗО, останньому не буде забезпечено належне лікування. Просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників кримінального провадження встановив наступне.

23.01.2021 за погодженням із прокурором Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 . ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, що підтверджується: повідомленням від оператора «102» за фактом виявлення 21.01.2021 о 10.50 за адресою: АДРЕСА_2 трупу громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з тілесними ушкодженнями на обличчі; протоколом огляду місця події, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 від 21.01.2021; довідкою відділення № 2 ХОБСМЕ, з якої вбачається, що причиною смерті ОСОБА_8 явились набряк набухання головного мозку з дислокацією стовбура головного мозку; травматичний субдуральний крововилив, внутрішньо черепна травма; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.01.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.01.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 22.01.2021.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Натанебі, Озургетського муніципалітету, Грузії, грузин, громадянин Грузії, з середньою освітою, одружений, не працюючий, раніше засуджений: 18.05.2010 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 5 ст.186, ст. 69, ст. 353, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком 3 роки, 16.02.2012 Вищим спеціалізованим судом України вирок скасовано, справа направлена на новий судовий розгляд в іншому складі суду; 11.06.2012 Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.122, ч.4 ст.296, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком 5 років 6 місяців, вирок переглянуто 30.05.2013 Апеляційним судом Харківської області - рахується засудженим за ч.1 ст.122, ч.4 ст.296, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; 25.11.2014 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ст.353, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 25.11.2014 на підставі ч.2 Закону України «Про амністію» 08.04.2014 від відбуття покарання; 08.09.2020 Московським районним судом м. Харкова за ст. 128 КК України до 2 років обмеження волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , що, на думку слідчого судді, свідчить про недостатність застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі в межах даного кримінального провадження, оскільки вказаний запобіжний захід не дозволить забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Крім того, настання кожного окремо, та усіх у сукупності ризиків можливе і з урахуванням невідворотності призначення реального покарання особі, оскільки санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з конфіскацією майна.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» N.°14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження.
У відповідності до положень ч.4 ст.183 КК України, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави, оскільки інкримінований ОСОБА_7 злочин, є злочином, який вчинено із застосуванням насильства.
При цьому, слідчий суддя вважає необхідним забезпечити проведення судово-медичного обстеження в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Забезпечення проведення вказаного обстеження доручити відповідним посадовим особам Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 діб з моменту затримання.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання з 18-30 години 22.01.2021.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) до 18-30 години 22.03.2021.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_7 родичів останнього.

Забезпечити проведення невідкладного судово-медичного обстеження в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Забезпечення проведення вказаного обстеження доручити відповідним посадовим особам Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_7 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав: «_____»_____________2021 року ___________________________________