Житомирський апеляційний суд
Справа №289/479/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

та його законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 29.10.2020 року, про відмову у застосуванні до ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою суду відмовлено у застосуванні примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_8 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з досягненням ОСОБА_8 , на час постановлення ухвали повноліття.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ухвалу суду просить змінити, виключити:

- з мотивувальної частини ухвали посилання суду на ст.498 КПК України та посилання суду на вчинення ОСОБА_8 суспільно-небезпечне діяння у 17 річному віці, тобто до настання віку з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.

- з резолютивної частини ухвали посилання суду на те, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України.

На підставі ч. 4 ст. 288 КПК України повернути прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_8 разом із матеріалами кримінального провадження, долученими в ході судового розгляду для здійснення кримінального провадження в загальному порядку. Зазначає про порушення судом вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд не вирішив в ухвалі питання про повернення даної справи прокурору.

Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення поданої апеляційної скарги, захисника, обвинуваченого та його законного представника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 497 КПК України якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

З підстав, передбачених частиною першою цієї статті, клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру може бути складене і надіслане до суду за умови, що неповнолітній обвинувачений та його законний представник проти цього не заперечують.

Згідно ст. 105 КК України примусові заходи виховного характеру, перелік яких визначений частиною другою цієї статті можуть бути застосовані до неповнолітнього.

З матеріалів провадження видно, що у відповідності до вимог ст. 22 КК України, на момент вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_8 , був особою, яка підлягала кримінальній відповідальності за вчинення вказаного злочину у зв`язку з чим до суду направлено клопотання про застосування до нього примусових заходів виховного характеру в порядку ст. 497 КПК України.

Між тим, суд мотивуючи своє рішення прийшов до неправильного висновку, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння у 17 річному віці, тобто до настання віку з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.Аналогічний не вірний висновок суд зробив у резолютивній частині, зазначивши, що останній вчинив суспільно-небезпечне діяння у 17 річному віці, тобто до настання віку з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України.

Також, суд при винесенні ухвали безпідставно керувався вимогами ст. 498 КПК України, які регулюють питання застосування заходів виховного характеру до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності.

Крім цього, при прийнятті рішення по кримінальному провадженні суд не вирішив питання про повернення прокурору підставі ч. 4 ст. 288 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_8 разом із матеріалами кримінального провадження, долученими в ході судового розгляду для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, ухвалу суду змінити, виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на ст.498 КПК України та посилання суду на те, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння у 17 річному віці, тобто до настання віку з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння. Також виключити з резолютивної частини ухвали посилання суду на те, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України, доповнити резолютивну частину ухвали суду текстом такого змісту: на підставі ч. 4 ст. 288 КПК України повернути прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_8 разом із матеріалами кримінального провадження, долученими в ході судового розгляду для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

В решті ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 -задовольнити.

Ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 29.10.2020 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на ст.498 КПК України та на вчинення ОСОБА_8 суспільно-небезпечне діяння у 17 річному віці, тобто до настання віку з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.

Виключити з резолютивної частини ухвали посилання суду на те, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України.

На підставі ч. 4 ст. 288 КПК України повернути прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_8 разом із матеріалами кримінального провадження, долученими в ході судового розгляду для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: