Єдиний унікальний № 502/1491/18
Провадження № 1-кп/946/58/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

29 жовтня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

перекладач ОСОБА_6 ,

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000793за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобахмутівка Ясинуватського району Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває зазначене об`єднане кримінальне провадження.

13 жовтня 2020 року від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання, яке він підтримав у судовому засіданні, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, в якому посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, та ч.2 ст.345 КК України за кваліфікаційними ознаками: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 продовжено до 06 листопада 2020 року. Прокурор зазначив, що на даний час змінювати запобіжний захід ОСОБА_4 з тримання під вартою на більш м`яку міру не доцільно, у зв`язку з тим, що встановлено ризики передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчинені умисних злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 345 КК України, за які санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 07 до 10 років з конфіскацією майна та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, що свідчить про те, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, згідно спецперевірки про наявність або відсутність судимостей у ОСОБА_4 , встановлено, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину проти власності, маючи не погашену судимість за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя і здоров`я. Наведене свідчить, що ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення та перераховуватись від суду. Також, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив новий злочин під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, існують ризики того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого та свідків. Наявність неодноразових судимостей за тяжкі та особливо тяжкі злочини також свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, просить суд при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу оцінити в сукупності всі обставини, передбачені п.п.1, 2, 4, 5, 6, 8, 11 ч.1 ст.178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи до вчинення кримінального правопорушення; 4) репутацію обвинуваченого в суспільстві, який має негативну характеристику; 5) наявність судимостей, ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності притягувався; 6) розмір майнової шкоди спричиненої потерпілому ОСОБА_7 на суму 150 тисяч гривень, яку не відшкодовано; 7) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки переклад клопотання не вчинено перекладачем, а також він не відповідає тексту клопотання. Також клопотання не підлягає задоволенню в зв`язку з тим, що відповідно до ст. 331 КПК України у прокурора не має права просити суд продовжити тримання обвинуваченого під вартою. Крім того, просили суд не відноситись формально до вирішення клопотання про продовження строків тримання під вартою.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню і обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою, з таких підстав.
Так, відповідно до ухвали слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 11 липня 2018 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 16 діб до 25 липня 2018 року. При цьому, слідчим суддею була встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. В подальшому строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 неодноразово продовжувався Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області та закінчується 06 листопада 2020 року з огляду на те, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст.199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п.219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти ОСОБА_6», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (див. рішення у справі «Яблонський проти Польщі», N 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справах «Іловецький проти Польщі», N 27504/95, п. 61, від 4 жовтня 2001 року, та «Смирнова проти Росії», NN 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX).
Суд оцінює тяжкість покарання (до 10 років позбавлення волі), що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; те, що він не має утриманців, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та навчання.
Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, не зникли, оскільки є підстави вважати, що він може переховатися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, з огляду на те, що він обвинувачується у вчинені умисних насильницьких злочинів, один з яких є тяжким проти власності, а у вчиненні іншого він обвинувачується під час кримінального провадження в Ізмаїльському міськрайонному суді щодо іншого злочину, при цьому маючи непогашену судимість за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя особи, а також з огляду на те, що з 31.08.2016 р. до 10.07.2018 р. ОСОБА_4 перебував у розшуку, у зв`язку з чим кримінальне провадження відносно нього було зупинене.
Крім того, як було судом встановлено звукозапис судового засідання від 20.08.2019 року під час якого було вчинено допит потерпілого ОСОБА_7 низької якості, що тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії, в зв`язку з чим судом було вирішено викликати ОСОБА_7 для допиту в наступне судове засідання, отже виник новий ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілого.
При цьому суд вважає, що не заслуговують на увагу доводи захисту щодо відсутності повноважень у прокурора щодо звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, оскільки ці доводи спростовуються положеннями ст. 331 КПК України.
Вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на свободі він може ухилитися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, та незаконно впливати на потерпілого, а тому, незважаючи на існування презумпції невинуватості, інтереси правосуддя переважають інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу.
Разом з цим, на думку суду, прокурор не довів наявність ризиків незаконного впливання на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні. Цей ризик ґрунтується лише на припущеннях та не обґрунтований і не доведений прокурором.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на строк, що не перевищує 60 днів, до 24 грудня 2020 року.
Керуючись ст.ст.199, 205, 331, 370, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.345 КК України, на строк, що не перевищує 60 днів, до 24 грудня 2020 року.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 24 грудня 2020 року.
Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , а також направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор (№ 22)» для виконання.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.Обвинуваченим ОСОБА_4 ухвала може бути оскаржена з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1