Справа № 495/6518/18
№ провадження 1-кп/495/206/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

16 грудня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого одноособово судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0004223 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород - Дністровського Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого:
- 30.10.2006 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом в Одеській області за ст. 185 ч. 1 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 14.12. 2010 року Комінтернівським районним судом в Одеській області за ст. 185 ч. 3, 309 ч. 1, 70 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки; КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
- 10.06.2014 року, ухвалою Іванівського районного суду Одеської області КП за ст. 289 ч. 2 КК України, закрито за ст. 284 ч. 1 п. 7 КПК України; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України, сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, 13.12.2017 року, о 19 годині 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_6 , засудженим вироком Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 01 листопада 2018 року, навмисно, з прямим умислом та корисливими мотивами направленими на таємне викрадення чужого майна, через паркан проникли на подвір`я будинку АДРЕСА_1 , звідки з господарських приміщень намагалися скоїти крадіжку майна потерпілого ОСОБА_7 , а саме: жіночий велосипед «Україна», б/в 500,00 грн; полімерну бочку, об`ємом 150 літрів, б/в 300, 00 грн; червоне вино, домашнього виробництва об`ємом 150 літрів, вартістю за 1 літр - 20, 00 грн, усього 3000 грн; дві 3-х літрові скляні банки зі смальцем, вартістю за 1 банку - 80, 00 грн, усього 160, 00 грн; три 5-ти літрові пляшки з соняшниковою олією, вартістю за 1 пляшку 150, 00 грн, усього 450, 00 грн; побутовий центробіжний насос БЦ, б/в 600,00 грн; 6-ти літровий алюмінієвий казан, б/в - 100, 00 грн; три 5-ти літрові алюмінієві каструлі, б/в, вартістю за одну каструлю 80,00 грн, усього 240,00 грн; 8-ми літрова алюмінієва миска, б/в 80, 00 грн; два алюмінієвих ковша-сита, б/в, вартістю за один ківш 50, 00 грн, усього 100, 00 грн.
Усього сукупною вартістю майна на 5530, 00 грн, однак виконавши всі необхідні дії направлені на таємне викрадення майна, обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , засуджений вироком Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 01 листопада 2018 року, не довели свій злочинний намір до кінця з причин, які від них незалежали, оскільки під час вчинення злочину їх дії були помічені потерпілим ОСОБА_7 , який покликав на допомогу сусідів, та останні затримали обвинуваченого ОСОБА_6 , засудженого вироком Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 01 листопада 2018 року на місці скоєння злочину, а обвинувачений ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, покинувши викрадене.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив що дійсно у грудні 2017 року у ввечері біля 23.00 годині зустрів чоловіка, який попросив йому допомогти, коли вони зайшли до двору потерпілого ОСОБА_7 то він зрозумів, що вони вчиняють крадіжку та вкрали майно: велосипед, полімерну бочку, синього кольору, вино та інше майно, в теперішній час, оскільки пройшло три роки після скоєного злочину він не може впомнити усі підробин крадіжки, однак у скоєному щиро розкаявся, шкоду повернув та у подальшому буде допомагати потерпілому чим зможе.
На питання прокурора пояснив, коли все майно винесли з двору то їх дії були помічені, він з місця події зкрився.
Окрім визнання вини ОСОБА_3 його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:
- поясненнями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який вказав, що він проживає в будинку АДРЕСА_1 .
13.12.2017 року, об 19 годині 40 хвилин він був вдома та почув як його собака гавкає. Через хвилин двадцять його собака замовкла і він почув звук нібито, щось бахнуло.
Через деякий час у вікно його будинку постукали.
Далі почали стукати у вхідні двері будинку, при цьому обвинувачений ОСОБА_6 , кричав йому, щоб він вийшов, так як треба поговорити.
Він відмовився виходити з будинку та попросив, щоб обвинувачений ОСОБА_6 пішов по хорошому, однак останній почав палицею розбивати скло на вхідній двері а хтось другий багато разів блимав світлом на лічильнику і потім щось вибило.
Далі він побіг до вікна на кухню і почав кликати на допомогу.
Його почув сусід ОСОБА_9 та прибіг на допомогу та зловив обвинуваченого ОСОБА_6 , а другий ОСОБА_3 крадій втік.
Коли він вийшов з будинку то побачив, що горить його сарай і недалеко від нього лежала його мертва собака.
Також пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_3 він впізнав, оскільки він проживав з ним в одному селі.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 намагалися викрасти його майно яке перераховане в обвинувальному акті, оскільки воно було все складено на дворі.
Зазначив, що це майно він на вулицю не виносив.
Цивільний позов підтримав у повному обсязі. Просив обвинуваченого покарати.
- свідченнями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що він проживає з потерпілим ОСОБА_7 по сусідству.
13.12.2017 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин він з дружиною ОСОБА_10 та дітьми приїхали додому на автомобілі.
Коли заганяв свій автомобіль то почув сильний стук у вікно зі сторони будинку потерпілого. Він разом з дружиною перелізли через паркан, підійшли до вікна будинку потерпілого ОСОБА_7 де останній повідомив, що у нього хтось виламує двері та б`ють скло. Він з дружиною відразу повернувся до свого двору де він взяв лопату та побіг до будинку потерпілого ОСОБА_7 .
Підходячи до будинку потерпілого він побачив як частина його воріт впала на землю і звідти вибіг чоловік якому він гукнув «стій», однак той почав тікати, так як він зрозумів, що його не здожене то пішов до двору потерпілого ОСОБА_7 .
Зайшовши до двору потерпілого при вході у ворота він побачив збоку тінь, сказав щоб той лягав на землю інакше він вдарить лопатою.
Тінь ні поворушилась, тоді він махнув туди лопатою, після чого тінь впала на землю. Це був обвинувачений ОСОБА_6 .
Після чого прийшла його дружина ОСОБА_10 яку він попросив викликати поліцію. Далі прийшли сусіди і вони запитали обвинуваченого ОСОБА_6 хто був другий на, що обвинувачений повідомив, що це був ОСОБА_3 .
По приїзду працівників поліції він з сусідами побіг тушити від полум`я сарай потерпілого. Також пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_6 лопатою він не бив.
Наполягав на питання прокурора, що ОСОБА_6 саме повідомив на питання з ким був, а не с ким пив, останній пояснив, що з ОСОБА_3 ;
- свідченнями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона проживає з потерпілим ОСОБА_7 по сусідству. 13.12.2017 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин вона з чоловіком ОСОБА_9 та дітьми приїхали додому на автомобілі.
Коли її чоловік заганяв автомобіль то вони почули сильний стук у вікно зі сторони будинку потерпілого. Вона разом з чоловіком перелізли через паркан, підійшли до вікна будинку потерпілого ОСОБА_7 де останній повідомив, що у нього хтось виламує двері та б`ють скло.
Вона з чоловіком відразу повернувся до свого двору де її чоловік взяв лопату та побіг до будинку потерпілого ОСОБА_7 , а вона завела дітей до будинку.
Після чого вийшла на двір і побачила як від її чоловіка тікає невідома особа. Далі її чоловік зайшов через повалені ворота в двір до потерпілого. Підійшовши до воріт вона почула як її чоловік крикнув їй викликати поліцію. Коли вона викликала поліцію то прийшли сусіди.
Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що другий чоловік який втік це був ОСОБА_3 .
Чоловіка який втік вона не бачила. По приїзду працівників поліції вона з сусідами побігла тушити від полум`я сарай потерпілого.
Також пояснила, що бачила речі які намагалися викрасти у потерпілого ОСОБА_7 . У дворі потерпілого ОСОБА_7 вони також знайшли його мертву собаку, яка була вбита.
На питання прокурора наполягала, що ОСОБА_6 саме пояснив з ким він був та назвав ОСОБА_3 ;
- допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що був не з ОСОБА_3 , з ним він тільки пив та коли його затримали він мав на увазі не з ким був, а з ким пив, тому він і пояснив, що з ОСОБА_3 ; до вказаних пояснень суд відноситься критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:
- витягами з кримінального провадження № 0004223 від 14.12.2017 року про те, що 13.12.2017 року до ЧЧ частини Білгород-Дністровського ВП надійшло телефонне повідомлення гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що невстановлена особа таємно проникла до жилого будинку АДРЕСА_2 , звідки намагалась таємно викрасти майно, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежить від її волі;
- протоколом прийняття усної заяви від потерпілого ОСОБА_7 від 13.12.2017 року, про те, що 13.12.2017 року приблизно об 19.00 год. по адресу АДРЕСА_1 невстановлені особи намагались викрасти майно;
- протоколом огляду місця події від 13.12.2017 року та фото таблицею до нього, на який зображено загальний вигляд домоволодіння прилеглої території домоволодіння АДРЕСА_1 ; загальний вигляд велосипеда, пластикової діжки, пляшок з олією та двох скляних банок з рідиною виявлених біля паркану на прилеглій території; загальний вигляд території двору домоволодіння; загальний вигляд двох підсобних приміщень до яких проникли; загальний вигляд підсобного приміщення №1 №2; зображення фрагментарного сліду низу підошви взуття виявлений на поверхні підлоги у підсобному приміщенні № 2; загальний вигляд продуктів горіння, металевих каструль та електродвигуна виявлених у дворі біля підсобному приміщенні № 2; загальний вигляд вхідних дверей до приміщення кімнат будинку; загальний вигляд пошкодженої дверної ручки та вікна вхідних дверей будинку.
Досліджені під час судового розгляду докази суд вважає належними та допустимими, та такими, що отримані у порядку, встановленому КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, свідків, вивчивши письмові докази, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України.
Висновок суду ґрунтується на висновках з пояснень обвинуваченого, який не заперечував, що дійсно він перебував у дворі потерпілого, пояснень потерпілого, який чітко його впізнав.
Суд бере до уваги, що пояснення цих осіб є тотожними по суті та не суперечать один одному.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття у скоєнні злочину, стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , те що він хворіє на важку хворобу гепатит "С", повністю сплатив спричинену потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів потерпілому.
Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не встановлено.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, що він хворіє на гепатит "С", повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_7 спричинену матеріальну шкоду, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, те що він не одружений, на утримані осіб не має.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, достатній для досягнення цілей покарання, однак з урахуванням щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_3 , відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, стану здоров`я, хворіє на гепатит "С", застосувати ст. 69 КК України, тобто призначити основне покарання більш м`яке, чим передбачено законом.
Відповідно до ст. 69 КК України,за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Суд приходить до переконання, що ізоляція обвинуваченого ОСОБА_3 до позбавлення волі на певний строк із застосуванням ст. 69 КК України, відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Потерпілий ОСОБА_7 заявив уточнений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн та моральну шкоду у розмірі 60 000 грн.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн, що підтверджується квитанцією про перерахування вказаних коштів на адресу потерпілого ОСОБА_7 в цій частині відмовити у задоволені позову.
При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_7 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду.
Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково, а саме стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 компенсацію моральної шкоди в сумі 15 000 грн.
Речові докази: жіночий велосипед «Україна» зеленого кольору; полімерну бочку синього кольору об`ємом 150 літрів наповнену червоним вином, домашнього виробництва; 2-ві 3-х літрові скляні банки зі смальцем; 3 п`яти літрові пляшки з соняшниковою олією; побутовий центробіжний насос БЦ; 6-ти літровий алюмінієвий казан; 3 п`яти літрові алюмінієві каструлі; 8-ми літрову алюмінієву миску; 2 алюмінієвих ковша-сита, які переданні на зберігання потерпілому ОСОБА_11 залишити потерпілому.
Запобіжний захід обраний по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу.
Керуючись ст.ст. 369, 371, 373, 374, 376, 392- 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України та на підставі ст. 69 КК України, нижче від нижчої межі призначити йому покарання у виді 2 років та 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний по відношенню до засудженого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 24.10.2018 року.
Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 заподіяну моральну шкоду у сумі 15 000 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 - відмовити.
Речові докази: жіночий велосипед «Україна» зеленого кольору; полімерну бочку синього кольору об`ємом 150 літрів наповнену червоним вином, домашнього виробництва; 2-ві 3-х літрові скляні банки зі смальцем; 3 п`яти літрові пляшки з соняшниковою олією; побутовий центробіжний насос БЦ; 6-ти літровий алюмінієвий казан; 3 п`яти літрові алюмінієві каструлі; 8-ми літрову алюмінієву миску; 2 алюмінієвих ковша-сита, які переданні на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити потерпілому.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.
Суддя: