Справа № 522/7206/20
Провадження по справі № 1-кс/522/6923/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_5 ,- адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року накладено арешт на заставне майно Банку, у тому числі і на квартиру, загальною площею 133,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 що належала ОСОБА_6 , що є забезпеченням за кредитним договором №2716/1-07 від 23.10.2007 року укладений між АКБ «ПОРТО- ФРАНКО» (ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО») та ОСОБА_7

08.05.2018р. постановою апеляційного суду Одеської області по цивільній справі № 523/ 1500/13 ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в рахунок погашення заборгованості за кредитним Договором № 2716/1-07 від 23.10.2007.

18.05.2018р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладено договір відступлення (купівлі продажу ) права вимоги за іпотечним Договором, укладеним між ОСОБА_9 та ПАТ АТ «Порто Франко» предметом якого є кв. АДРЕСА_2 . Таким чином при відступлепні права вимоги зобов`язання за кредитним Договором № 2716/1-07 не змінились, відбулася лише заміна сторони кредитора та сторони в іпотечному Договорі. Новий кредитор став іпотеко держателем.

22.04.2019 року ОСОБА_5 в порядку визначеному ст.. 35 ЗУ «Про Іпотеку» вернулась до ОСОБА_6 з відповідною заявою про усунення порушення основного зобов`язання.

23.05.2019 року ОСОБА_6 надала згоду на набуття ОСОБА_5 права власності на предмет іпотеки: кв. АДРЕСА_2 .

27.05.2019 року державним реєстратором зареєстровано право власності на кв. АДРЕСА_2 за ОСОБА_5 .

Однак ОСОБА_5 не може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд у зв`язку із наявністю арешту накладеного слідчим суддею в рамках кримінального провадження, про який вона дізналася з відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_5 , як і попередній власник квартири - ОСОБА_6 ,не є підозрюваною чи/або обвинуваченою за кримінальним провадженням. Окрім того вказана квартира не є предметом злочину, оскільки вказана квартира дійсно виступає предметом забезпечення кредитного Договору укладеного з ПАТ АТ «Порто Франко», але активом ПАТ АТ «Порто Франко» є не власність позичальників, якими забезпечуються кредити, а зобов`язання за кредитними Договорами. Саме ці зобов`язання ПАТ АТ «Порто Франко» за договором факторингу передало ТОВ «Альянс Фінанс». А предмет іпотеки, яким забезпечується кредитний Договір ні коли не був ні власністю банку, ні його активом. Таким чином кв. АДРЕСА_2 не може бути не тільки предметом злочину, а й предметом забезпечення цивільного або цивільних позовів,, оскільки вона належала особі, яка не має жодного відношення до вчинення цього кримінального правопорушення та ні коли не була власністю банку або іншої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Окрім того ОСОБА_5 та попередній власник квартири- ОСОБА_10 , не являються тими особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного.

На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_4 просить суд скасувати арешт накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.02.2015р.

В судовому засідання представник ОСОБА_5 ,- адвокат ОСОБА_4 підтримав вимоги викладені у клопотанні про скасування арешту майна.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду клопотання, в судове не з`явився.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку заявника, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваних, обвинувачений, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2015 року накладено арешт на заставне майно Банку, у тому числі і на квартиру, загальною площею 133,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 що належала ОСОБА_6 , що є забезпеченням за кредитним договором №2716/1-07 від 23.10.2007 року укладений між АКБ «ПОРТО- ФРАНКО» (ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО») та ОСОБА_7 .

Арешт було накладено обгрунтовано, однак, на цей час правові підстави для арешту вказаного майна відпали.

Так, вказане майно отримано ОСОБА_5 на підставі договору від 18.05.2018р відступлення (купівлі продажу ) права вимоги за іпотечним Договором, укладеним між ОСОБА_9 та ПАТ АТ «Порто Франко» предметом якого є кв. АДРЕСА_2 . 27.05.2019р. державним реєстратором зареєстровано право власності на кв. АДРЕСА_2 за ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_5 , як і попередній власник квартири - ОСОБА_6 , не є підозрюваною чи/або обвинуваченою за кримінальним провадженням.

Крім того, зважаючи на той факт, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва винесена ще 04.02.2015р. орган досудового розслідування мав можливість провести усі необхідні слідчі та процесуальні дії в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000515 щодо арештованого майна.

Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів суд вважає, що такий підхід органу досудового розслідування не відповідає діючому кримінальному процесуальному законодавству України.

З огляду на викладене, є підстави вважати, що на даній стадії досудового розслідування правові підстави для подальшого арешту вказаного майна у вигляді грошових коштів відпали.

Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника ОСОБА_5 ,- адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2015р. задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2015р. в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000515 на квартиру, загальною площею 133,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 що належала ОСОБА_6 , що є забезпеченням за кредитним договором №2716/1-07 від 23.10.2007 року укладений між АКБ «ПОРТО- ФРАНКО» (ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО») та ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1

02.07.2020