Справа № 478/2026/19
Провадж.№ 1-кп/481/50/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та їхніх захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг, Миколаївської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , а також клопотання ОСОБА_8 і його захисника ОСОБА_11 про заміну запобіжного заходу, на домашній арешт, та клопотання ОСОБА_10 про заміну запобіжного заходу обвинуваченим на особисте зобов`язання, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000290 від 20 червня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України,
встановив:

В провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 22.06.2019 року ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою який на стадії досудового слідства неодноразово продовжувався.
Ухвалою слідчого судді від 22.06.2019 року ОСОБА_9 , також, було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою який на стадії досудового слідства неодноразово продовжувався.
Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України призначалось до судового розгляду та було продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 та обвинуваченому ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який продовжувався ухвалами від 06.02.2020 року, від 03.04.2020 року від 14.05.2020 року, від 17.06.2020 року та 05.08.2020 року. Строк обраного та продовженого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 20 листопада 2020 року.
У судовому засіданні прокурор заявила клопотання, в якому просила суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, не працевлаштований; обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі, вчинити інше кримінальне правопорушення, застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду.
Також прокурор клопотала про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, не працевлаштований, обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі, вчинити інше кримінальне правопорушення, застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду.
Потерпіла ОСОБА_12 підтримала клопотання прокурора, просила продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні проти задоволення такого клопотання заперечив з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Просив замінити ОСОБА_8 запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні повторно заперечив клопотання прокурора та просив змінити йому запобіжний захід на інший, а саме - у виді домашнього арешту. Вважає, що його довготривале тримання під вартою є зовсім безпідставним, сторона обвинувачення не довела жодним чином його винуватості у інкримінованих йому злочинах.
Обвинувачений ОСОБА_9 відмовився від висловлення своєї позиції щодо заявленого прокурором клопотання та передав слово своєму захиснику.
Захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Свої заперечення обґрунтував тим, що в судовому засіданні вже були допитані частина свідків та потерпіла, один із свідків скарав, що йому скарав ОСОБА_9 , він вбив ОСОБА_13 . Тобто вже є підстави вважати, що кваліфікація дій обвинувачених не вірна . Прокурор повинен був оцінити дану інформацію в розрізі наявності ризиків у обвинуваченого ОСОБА_8 . Сам факт того, що стороною обвинувачення саботуються судові засідання, конвоювання обвинувачених відбувається із запізненням, судові засідання починаються значно пізніше призначеного часу, відповідно порушена безперервність судового засідання. Захисники знають, що у обвинувачення немає безпосередніх свідків, а коли із своїми поясненнями виступлять обвинуваченні, то їх позиція буде підтверджена тим, що зазначають свідки, і кваліфікація дій обвинувачених не знайде свого підтвердження, а це як наслідок винесення виправдувального вироку, тому що суд не має права змінити кваліфікацію самостійно. Крім того, захисник вважає, що є певна упередженість обвинувачення, тому що клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, відповідно до Перехідних положень КПК на період дії карантину. В даному випадку право обвинувачених було порушено, оскільки працівники СІЗО вручали обвинуваченим клопотання 16.11.2020 року. А відповідно, якщо прокурор не подав і не вручив вчасно клопотання то воно є незаконним та не підлягає розгляду. Наявність захисників у судовому засіданні лише констатує обов`язкову участь захисту, але для підготовки документів, збору інформації, часу не було надано. Відповідно, якби клопотання були вручені за 10 днів, то можливо би були зібрані документи на підтвердження можливості перебувати під домашнім арештом. А оскільки прокурором не було дотримано строків, тому неможливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід, крім особистого зобов`язання. Тому захисник ОСОБА_10 просив суд відмовити у задоволенні клопотання і до обох обвинувачених застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Суд, проаналізувавши клопотання прокурора, заслухавши його думку, та думку інших учасників судового провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в клопотанні захисників про зміну запобіжного заходу більш м`який слід відмовити, виходячи з наступного.
Суд погоджується із зауваженнями адвоката ОСОБА_10 про те, що в порушення Перехідних положень КПК України, прокурором не було подано до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою не пізніше, ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали, строк дії якої закінчувався 20.11.2020 року. Разом із тим, суд звертає увагу, що клопотання було підписане 10.11.2020 року та надійшло до ДУ «Миколаївський СІЗО» 11.11.2020 року, про що зазначено також в Актах про відмову отримувати обвинуваченими дане клопотання.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Кожного разу, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалами слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2019 року відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід тримання під вартою. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2020 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно ОСОБА_8 вкотре продовжено до 20.11.2020 року.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2019 року відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід тримання під вартою. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2020 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно ОСОБА_8 вкотре продовжено до 20.11.2020 року.
Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку дії такого, як до обвинуваченого ОСОБА_9 , так і до обвинуваченого ОСОБА_8 стали достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому судом, враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_8 та особу обвинуваченого ОСОБА_9 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_8 під варту, продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити і більш м`який запобіжний захід. Наведені прокурором в судовому засіданні доводи для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу на даний час не змінилися.
Також суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_9 під варту, продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися всі обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити і більш м`який запобіжний захід. Наведені прокурором в судовому засіданні доводи для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу на даний час не змінилися.
Суд звертає увагу на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочин передбаченого п. 12 ч.2 ст.115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, те, що він до затримання не був офіційно працевлаштований, що підтверджує ризик повторного вчинення злочинів обвинуваченим. Крім того, враховуючи наведене, те, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, коли докази у справі не досліджувались, не допитані усі свідки та потерпілий, слушними є також аргументи про існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого з боку обвинуваченого. При цьому, судом було враховано стан здоров`я обвинуваченого, а саме, що матеріали провадження не містять даних, які свідчать про неможливість забезпечення обвинуваченому належного лікування адміністрацією установи попереднього ув`язнення у разі захворювання, а тому, ОСОБА_9 може утримуватись в установі попереднього ув`язнення та отримувати за місцем попереднього ув`язнення необхідну медичну допомогу. Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_9 , на думку суду, відповідає охороні прав та інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Також суд звертає увагу на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочин передбаченого п. 12 ч.2 ст.115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, те, що він до затримання не був офіційно працевлаштований, що підтверджує ризик повторного вчинення злочинів обвинуваченим. Крім того, враховуючи наведене, те, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, коли письмові докази у справі не досліджувались, не усі свідки допитані, не допитаний потерпілий. Слушними є також аргументи про існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого з боку обвинуваченого. При цьому, судом було враховано стан здоров`я обвинуваченого, а саме, що матеріали провадження не містять даних, які свідчать про неможливість забезпечення обвинуваченому належного лікування адміністрацією установи попереднього ув`язнення у разі захворювання, а тому, ОСОБА_8 може утримуватись в установі попереднього ув`язнення та отримувати за місцем попереднього ув`язнення необхідну медичну допомогу. Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В той же час, суд не відхиляє доводів на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.
Крім того, суд вважає що зауваження адвоката ОСОБА_10 , про те, що в наслідок порушення прокурором строку подачі клопотання про продовження строку тримання під вартою, у сторони захисту не було достатнього часу для підготовки інформації та документів, на обґрунтування зміни запобіжного заходу, суд також не приймає до уваги, виходячи з того, що строк тримання обвинувачених під вартою продовжувався вже не один раз, крім того, на ухвалу суду також було подано апеляційну скаргу. Щоразу обвинуваченим ОСОБА_8 заявлялось клопотання, яке також підтримувалось адвокатом ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Однак суду, вкотре, не надано письмових доказів того, що обвинувачений ОСОБА_8 має зареєстроване постійне місце проживання, натомість судом встановлено, що він не має постійного зареєстрованого місця проживання, а за останнім місцем свого фактичного проживання він проживав лише пів року, як сам і пояснив у попередньому засіданні. Крім того, заявив у судовому засіданні, що має можливість проживати в іншій області, при цьому адреси суду не надав.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).
Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінується обвинуваченим, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки, крім виняткових випадків.
З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_8 та тяжкості інкримінованого йому діяння, вік та стан його здоров`я, відсутність медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим та яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками для усього суспільства в цілому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.
Враховуючи викладене суд вважає, за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а у клопотанні захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу - домашнього арешту слід відмовити.
З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_9 та тяжкості інкримінованого йому діяння, вік та стан його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим та яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками для усього суспільства в цілому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають зміну запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який.
Враховуючи викладене суд вважає, за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів а у клопотанні захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання , слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331, 350, 369- 371 КПК України, суд
постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
У задоволені клопотання захисника ОСОБА_10 про заміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_8 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів з 18 жовтня 2020 року по 16 січня 2021 року, включно.
Обвинуваченому ОСОБА_9 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів з 18 жовтня 2020 року до 16 січня 2021 року, включно.
Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_7 , обвинуваченому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , захисникам ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також скерувати начальнику державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.
Строк дії ухвали шістдесят днів.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 08:15 год. 20.11.2020 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Присяжні : ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5