ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/2159/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000637 від 21.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року задоволено клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .
Продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 24.01.2021 року без визначення застави.
Захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій її просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що на його думку, достатньою мірою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цьому ризику.
Вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде гарантувати виконання підозрюваним на час досудового розслідування процесуальних обов`язків та зможе повною мірою запобігти ризику його переховування, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням його вільного переміщення.
Зазначає, що слідчим суддею не було взято до уваги те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, яке співпадає з місцем його реєстрації, працює таксистом, на його утриманні знаходиться неповнолітня донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він самостійно виховує після смерті дружини ОСОБА_11 , та яка після поміщення ОСОБА_8 під варту фактично позбавлена батьківського піклування.
Також, вважає, що слідчим суддею залишено без уваги той факт, що ОСОБА_8 хворіє на бронхіальну астму з 1-річного віку, на гіпертонічну хворобу з підвищенням артеріального тиску до 220/130 мм рт ст протягом 15 років, постійно спостерігався у фахівців, отримував амбулаторне та стаціонарне лікування в 13-й міській лікарні. Після поміщення ОСОБА_8 до державної установи «Харківський слідчий ізолятор» стан його здоров`я значно погіршився, почастішали напади астми. Крім того, він страждає задишками, кашлем, болями в грудній клітині, головними болями, запамороченнями, безсонням. Напади провокує тютюновий дим, шиї, вогкість, різкі запахи у камері де він перебуває під вартою.
Посилається на те, що на підставі висновку спеціаліста та зібраної медичної документації щодо стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_12 лікарем ОСОБА_13 встановлено діагноз: бронхіальна астма, цукровий діабет, гіпертонічна хвороба, ішемічна хвороба серця, серцева недостатність 2-БСТ та можливі наслідки, що можуть наступити в разі ненадання своєчасної медичної допомоги, а також зроблено висновок, що пацієнтові потрібна термінова госпіталізація в терапевтичне відділення багатопрофільного стаціонару для проведення лікування і обстеження з можливістю спостереження терапевта, можливістю проведення консультацій і динамічного спостереження пульмонолога, ендокринолога, кардіолога, невропатолога, щоденного контролю артеріального тиску і ЧСС, цукру крові, сатурації крові, контроль ЕГГ, проведення рентгенограми (доцільніше КТ) легких, УЗД серця, органів черевної порожнини, нирок, судин шиїта голови,спірометрії, динамічного контролю показників аналізів крові.
Вважає, що за наявності таких тяжких хронічних захворювань у підозрюваного ОСОБА_12 та прогресуючого погіршення стану його здоров`я виникає необхідність невідкладного належного медичного лікування, що в умовах медичної частини ДУ «Харківський слідчий ізолятор» не є можливим за відсутності відповідного медичного обладнання та необхідних ліків.

Відповідно до Додатку 13 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі (Пункт 1 розділу VI) усі хвороби серця з хронічною серцевою недостатністю (СИ) ІІЬ - III стадій, а також усі захворювання органів дихання з легеневою недостатністю III стадії віднесено до переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Судовим розглядом встановлено, що СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000637 від 21.04.2020 року з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.189 КК України.

30.08.2020 року за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.189 КК України, в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_8 .

30.08.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.08.2020 стосовно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.10.2020 року змінено та обрано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави до 29.10.2020 року.
Постановою керівника Харківської місцевої прокуратури №2 від 21.10.2020 продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню до 30.11.2020 року.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 23.10.2020строк тримання під вартою підозрюваному продовжено до 30.11.2020.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2020, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000637 до 6 місяців, тобто до 02.03.2021 року включно.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченою переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно наданих стороною обвинувачення даних, ОСОБА_8 повідомлено про підозру повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, а саме - вимога передачі чужого майна з погрозою насильства та вбивства близького родича потерпілого вчинене за попередньою змовою групою осіб що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах (вимагання). Вказані обставини викликають суспільний інтерес, що вочевидь впливає на питання щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням того, що ОСОБА_8 підозрюється у вимаганні передачі чужого майна з погрозою насильства та вбивства близького родича потерпілого вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, тобто зазначене свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності та здоров`я населення що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні..
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження відомостях.
Колегією суддів взято до уваги особу підозрюваного та прийнято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, яке збігається з місцем його реєстрації, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є вдівцем, тобто він самостійно виховує малолітню доньку, проте зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків, а вищенаведені особисті обставини існували і на час вчинення інкримінованих йому протиправних дій, які стали наслідком вимаганні передачі чужого майна з погрозою насильства та вбивства близького родича потерпілого вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обранні підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на суб`єктивних оціночних судженнях адвоката.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 хворіє на ряд захворювань, тому не може триматися в умовах ізоляції колегія суддів на цей час відхиляє, оскільки відповідно до ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що не надання медичної допомоги підозрюваному порушує його права на життя, оскільки особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Колегія суддів позбавлена процесуальної можливості прийняти до уваги висновок лікаря кардіолога, терапевта, к.мед наук ОСОБА_13 , як такий, що беззаперечно свідчить про необхідність зміни запобіжного заходу ОСОБА_8 , оскільки відповідно Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 , яким затверджено порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі та передбачено, на який посилається лікар, передбачено, що у разі виникнення хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання то вони потребують спеціальних і складних методів обстеження, діагнози установлюються комісією з обов`язковим залученням фахівців відповідного профілю лікарняних закладів Державної кримінально-виконавчої служби України і державних та комунальних закладів охорони здоров`я.

Таким чином, колегія суддів роз`яснює щодо процесуального права підозрюваного та захисника подавати клопотання про проведення відповідних судово-медичних експертиз і за наявності відповідних висновків, ставити питання про зміну запобіжного заходу, а також право оскаржувати у відповідному порядку дії, рішення або бездіяльність посадових осіб адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у випадках, коли не приймаються заходи щодо звернень підозрюваного, в тому числі, стосовно стану здоров`я.

Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє процесуальної можливості суд апеляційної інстанції враховувати зазначені доводи, як підстави для скасування або зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що на цій стадії досудового розслідування застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків.
Також колегія суддів звертає увагу процесуального керівника на необхідність контролю за виконанням рішення слідчого судді суд в порядку ст.206 КПК України та здійснення заходів щодо опіки та піклування над неповнолітньою дитиною ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та необхідності здійснення перевірки щодо належної медичної допомоги підозрюваному в умовах слідчого ізолятора з урахуванням його стану здоров`я.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді