Справа № 171/1307/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.2020 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове кримінальне провадження № 0000476 від 18.06.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого професійну (професійно технічну) освіту, не одруженого, не працюючого, інваліда дитинства 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
17.06.2020, приблизно о 22:25 годині, ОСОБА_4 знаходячись біля будинку № 13 по пр-ту Незалежності в м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, побачив ОСОБА_5 , яка йшла по тротуару в бік будинку АДРЕСА_3 , в руках якої знаходилася жіноча сумка. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме жіночої сумки, що належить ОСОБА_5 .

Після цього, 17.06.2020, приблизно о 22:30 годині, ОСОБА_4 підбіг до ОСОБА_5 , яка проходила поруч з будинком АДРЕСА_3 та смикнув за сумку, в результаті чого ОСОБА_5 впала на землю та з її рук випала жіноча сумка. Далі, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 схопив з землі жіночу сумку зі шкірозамінника коричневого кольору, вартістю 347 гривень 50 копійок, в якій знаходилися мобільний телефон марки « Huawei Y7» модель ТРТ-LX1 чорного кольору, вартістю 2674 гривні 75 копійок та флеш носій марки « Philips» білого кольору, вартістю 175 гривень, що належить ОСОБА_5 , тим самим відкрито, умисно, з корисливих мотивів заволодів особистим майном ОСОБА_5 . Після чого, разом з викраденим майном ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 3197 гривень 25 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні вищевказаного злочину визнав повністю, з обставинами скоєння злочину, що зазначені в обвинувальному акті, погодився, та пояснив, що 17.06.2020 року він разом із своїми друзями в м. Зеленодольськ по вул. К. Маркса вживали спиртні напої. Так як було темний період доби він вирішив викрасти жіночу сумку, тим самим заволодіти чужим майном. Підбіг до потерпілої та вихватив в неї з рук жіночу сумку в якій знаходились кредитні картки та мобільний телефон та зник з місця вчинення злочину. Щиро розкаюється. Шкоду потерпілій відшкодував в повному обсязі.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд даного кримінального провадження без її участі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковано на досудовому слідстві та в його діях має місце склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України відкрите викраденні чужого майна (грабіж).

Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, суд керується ст.65 КК України та приймає до уваги ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, а також ті обставини, що обвинувачений винуватість визнав повністю, у вчиненому розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Таким чином, з врахуванням вищевикладених обставин, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставин, те що ОСОБА_4 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, та обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді громадських робіт.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 160 (сто шістдесяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню: жіночу сумочку коричневого кольору зі шкірозамінника, банківські картки банку «Пумб» № НОМЕР_1 , банку «ПриватБанк» картка ГОЛД № НОМЕР_2 , 1 ключ з пластиковою ручкою, мобільний телефон марки «Huawei Y7» модель ТРТ-LX1 чорного кольору в силіконовому чохлі чорного кольору, імеі НОМЕР_3 , імеі НОМЕР_4 залишити за належністю законному власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1