Номер провадження: 11-сс/813/1947/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003000 від 20.11.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Семихатка, Березівського району, Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, батько-одинак, має на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий зі слів за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимий,
підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно підозрюваного ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як слідчий суддя дійшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, однак не доведений ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, та неможливості застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з урахуванням того, що підозрюваний добровільно з`явився до органів поліції, має місце проживання, неофіційно працює таксистом, утримує малолітнього сина.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, так як її висновки не відповідають фактичним обставинам справи в зв`язку з тим, що в судовому рішенні не надано жодної оцінки зазначеним у клопотанні ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Зокрема, слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, оскільки він підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким.

До правоохоронних органів підозрюваний ОСОБА_8 добровільно не з`являвся. Навпаки, про злочин, вчинений щодо працівника поліції, підозрюваний ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, не тільки не повідомив правоохоронні органи, а втік з місця вчинення злочину.

Підозрюваний ОСОБА_8 за місцем реєстрації не проживає, в м.Одемі проживає в орендованій квартирі, однак не надав жодного документа на підтвердження джерела своїх доходів, так як офіційно ніде не працює.

З урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та обставин їх вчинення, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недостатнім для запобіганню ризикам, зазначеним у клопотанні, та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантіїнедопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція»), а також практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 219 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Так, з матеріалів провадження, наданих до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд встановив, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 187КК України.

Зокрема, в тому, що 19.11.2020 року, приблизно о 23:35 годині, ОСОБА_11 , знаходячись за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 307, став поводити себе всупереч встановленим нормам поведінки, в зв`язку з чим оперуповноважений ВКП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_12 , який знаходився на службі по охороні громадського порядку на території Суворовського району міста Одеси, представився, зробив йому зауваження та став вимагати належної поведінки.
ОСОБА_13 , усвідомлюючи що перед ним знаходиться співробітник правоохоронного органу, на ґрунті особистих неприязних відносин, злісно не покоряючись законним вимогам, переслідуючи умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю поліцейському ОСОБА_12 , умисно наніс один боковий удар кистю своєї правої руки стиснутою в кулак в область лівого ока останнього.
Після чого ОСОБА_12 , з метою припинення правопорушення, став переслідувати ОСОБА_11 , який почав втікати у бік будинку АДРЕСА_3 .
ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що може бути затриманим, та з метою ухилення від відповідальності, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, почав кликати раніше знайомих йому ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які в цей час були разом з ОСОБА_11 на місці скоєння злочину.
Підійшовши до ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 продовжили конфліктувати з оперуповноваженим відділу кримінальної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 та ігнорувати його вимоги щодо припинення протиправної поведінки.
В цей час ОСОБА_14 , на ґрунті особистих неприязних відносин, злісно не покоряючись законним вимогам оперуповноваженого ВКП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 , який знаходився на службі по охороні громадського порядку на території Суворовського району міста Одеси, переслідуючи умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю поліцейського ОСОБА_12 , умисно наніс один удар кистю своєї правої руки стиснутою в кулак в область затилку останнього, від якого поліцейський ОСОБА_12 на короткий час втратив свідомість та впав на асфальтове покриття.
В момент, коли поліцейський ОСОБА_12 знаходився в положенні лежачи на асфальтовому покритті ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , скориставшись цим, продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу ОСОБА_12 , діючи одночасно, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю, нанесли множинні удари стопами своїх ніг у взутті в область голови останнього, в результаті чого спричинили поліцейському ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми та струсу головного мозку.
Крім того, 19.11.2020, приблизно о 23:35 годині, оперуповноважений ВКП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_12 , перебуваючи спільно зі своїм неповнолітнім братом ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля будинку АДРЕСА_3 став вимагати від раніше незнайомих йому ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 припинення неправомірної поведінки, в результаті чого між ними виник конфлікт, в ході якого у останніх виник злочинний умисел направлений на заволодіння майном ОСОБА_12 та неповнолітнього ОСОБА_16 .
З метою реалізації єдиного злочинного умислу, направленого на заволодіння майном, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, наніс декілька ударів неповнолітньому ОСОБА_16 в різні частини тулубу та голови, заволодівши при цьому належним йому майном, а саме курткою чорного кольору та безпровідними навушники фірми «Apple AirPods».
В свою чергу ОСОБА_14 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу направленого на заволодіння майном, умисно наніс один удар кистю своєї правої руки стиснутою в кулак в область затилку ОСОБА_12 , від якого останній на короткий час втратив свідомість та впав на асфальтове покриття.
В момент, коли ОСОБА_12 знаходився в положенні лежачи на асфальтовому покритті, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , скориставшись цим, продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння майном, діючи одночасно, умисно, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стали одночасно наносити множинні удари стопами своїх ніг у взутті в область голови ОСОБА_12 та неповнолітнього ОСОБА_16 при цьому вимагаючи передати їм майно.
В результаті своїх спільних протиправних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 заволоділи майном ОСОБА_12 , а саме: портмоне чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 420 грн, спеціальним пристроєм для відстрілу гумових куль «ПМРМ», ХКШР № 9007 вартістю 17 000 грн., та майном неповнолітнього ОСОБА_16 , а саме курткою чорного кольору вартістю 700 грн., безпровідними навушники фірми «Apple air Pods» вартістю 3000 грн. та кросівками вартістю 1000 грн.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зокрема, зазначає відомості про:

2)обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу;

3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу;
4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини;

В ухвалі слідчого судді, з дотриманням приписів ст.ст. 194, 196 КПК України, міститься висновок про доведеність прокурором наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Так, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме протоколами огляду місця події від 20.11.2020, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , протоколами допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а також речовими доказами, вилученими в ході огляду місця події
Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для встановлення судом наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, висновок в ухвалі слідчого судді про доведеність прокурором наявності обґрунтованої підозри стороною захисту не оспорювався.

Апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора про те, що в оскаржуваній ухвалі міститься лише висновок про те, що стороною обвинувачення не доведений ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, однак, в порушення вимог п.2 ч.1 ст. 194 КПК України, в ухвалі відсутній висновок щодо інших ризиків, передбачених п.п.3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, зазначених в клопотанні слідчого, цим обставинам не надано будь-якої оцінки.

Таким чином, не може бути визнаний обґрунтованим висновок в ухвалі про те, що стороною обвинувачення не доведено неможливості застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, так як при цьому не надано оцінки наявності або відсутності всіх ризиків, на яких наголошував в клопотанні слідчий, які мають бути враховані при вирішенні цього питання, що є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Дослідивши клопотання слідчого та надані до нього матеріали провадження апеляційний суд також вважає необґрунтованим висновок слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведений ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, та приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення доведені ризики, зазначені в клопотанні слідчого, передбачені п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, за виключенням ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, з наступних обставин.

Так, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 187 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, наявним є ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Крім того, апеляційний суд вважає наявними ризики, передбачені п.п.3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни останніми первинних показань та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, апеляційний суд враховує пояснення, надані підозрюваним ОСОБА_8 під час розгляду апеляційної скарги з зазначених обставин.

Разом з тим, з урахуванням того, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, апеляційний суд вважає недоведеним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд приймає до уваги дані про особу підозрюваного, встановлені під час апеляційного розгляду, однак вони суттєво не зменшують ризиків, встановлених апеляційним судом, та беззаперечно не свідчать про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 , якому інкримінований злочин, що відноситься, згідно положень ст.12 КК України, до категорії тяжких злочинів, може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі наведеного, відповідно до приписів п.3 ч.1 ст. 194, п.3 ч.1 ст. 196 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що з урахуванням доведеності прокурором наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів, а також обставин їх вчинення, зокрема інкримінування ОСОБА_8 нанесення, разом з іншими підозрюваними, множинних ударів стопами ніг у взутті в область голови поліцейського ОСОБА_12 , коли той від раніше нанесених ударів вже лежав на асфальтовому покритті, нанесення ударів неповнолітньому потерпілому ОСОБА_16 в різні частини тулубу та голови, заволодіння внаслідок нападу майном потерпілих, а також встановлення під час апеляційного розгляду ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, доводи апеляційної скарги щодо недостатності застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання цим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, знайшли підтвердження.
При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до пунктів 34-36 рішення Європейського суду «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину може бути підставою для його першого взяття під вартою.
За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованою апеляційну скаргу прокурора, і вважає, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 та дозволить органу досудового розслідування контролювати його місце перебування, а також зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до приписів п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину із застосуванням насильства.
Апеляційний суд вважає необхідним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочину із застуванням насильства.
При таких обставинах, у відповідності до вимог ст.ст.409, 411 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, так як її доводи знайшли підтвердження. Ухвала слідчого судді має бути скасована та постановлена нова ухвала, якою, з урахуванням наведених вимог кримінального процесуальногозакону та обставин провадження, клопотання слідчого підлягає задоволенню, підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід має бути застосований у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003000 від 20.11.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003000 від 20.11.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 20.01.2021 року.

ОСОБА_8 затримати у залі Одеського апеляційного суду, взяти його під варту і доставити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор №21».
Організацію виконання ухвали покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 або інших процесуальних керівників у кримінальному провадженні №0003000 від 20.11.2020 року.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 07.12.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4