Провадження № 1-кп/947/1095/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001447 від 21.05.2020 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Так, 21.05.2020 року у період часу з 13:47 годин по 13:50 години, більш точного часу встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні магазину «Сільпо», розташованому за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 14-Д, з корисливих мотивів, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна направився доторгівельного залу зазначеного супермаркету та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, таємно викрав з полиці стелажу одну скляну пляшку віскі марки «Jameson», об`ємом 1 літр, вартістю 615,20 гривень за одну одиницю. В подальшому направився до іншого відділу звідки з полиці стелажу викрав одну залізну банку червоної ікри форелі "Премія " вагою 100 гр., вартістю 159,20 грн., тим самим спричинивши ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальну шкоду на суму 774,40 гривень.
Зазначене майно, обвинувачений ОСОБА_4 помістив до наявного при ньому одязі та направився до виходу з супермаркету «Сільпо». Пройшовши повз касову зону не розрахувавшись за даний товар, обвинувачений ОСОБА_4 направився до виходу з магазину та в подальшому мав намір розпорядитись зазначеним майном на власний розсуд, проте не довів до кінця свої умисні протиправні дії, направлені на таємне заволодіння чужим майном, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцем магазину безпосередньо після вчинення злочину, на виході з зазначеного магазину.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, повторно та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення 22.05.2020 року в період часу з 12:59 години по 13:02 годину, більш точного часу встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_4 прибув до приміщення магазину «Сільпо», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 1. Перебуваючи у торгівельній залі зазначеного супермаркету та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, таємно викрав з полиці стелажу одну скляну пляшку віскі марки «Jameson», об`ємом 1 літр, вартістю 615,20 гривень за одну одиницю. В подальшому направився до іншого відділу звідки з полиці стелажу викрав одну залізну банку червоної ікри форелі "Премія " вагою 100 гр., вартістю 159,20 грн., тим самим спричинивши ТОВ «Сільпо-Фуд» матеріальну шкоду на суму 774,40 гривень.
Зазначене майно, ОСОБА_4 помістив до наявного при ньому одязі та направився до виходу з супермаркету «Сільпо». Пройшовши повз касову зону не розрахувавшись за даний товар, ОСОБА_4 направився до виходу з магазину та в подальшому мав намір розпорядитись зазначеним майном на власний розсуд, проте не довів до кінця свої умисні протиправні дії, направлені на таємне заволодіння чужим майном, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцем магазину безпосередньо після вчинення злочину, на виході з зазначеного магазину.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 21.05.2020 року він перебуваючи в магазині «Сільпо» розташованого по проспекту Небесної Сотні, взяв з полиць товар з яким намагався покинути магазин не розрахувавшись за його вартість, але був зупинений працівниками магазину. Крім того, 22.05.2020 року він перебуваючи в магазині «Сільпо», розташованого за адресою: м. Одеса Ак.Філатова 1, взяв з полиць товар та не розрахувавшись за їх вартість намагався покинути приміщення магазину, але його зупинили охоронці. У скоєному він щиро кається, просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При цьому суд враховує і те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 1 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Зокрема відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
З 01.07.2020 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, перестало бути злочином та відноситься до категорії кримінальних проступків (виходячи з санкції ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України).

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії наступним чином:
- за ч.2 ст.15. ч.1 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному,відшкодування збитків шляхом повернення викраденого.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Статтею 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не одружений, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, відсутність у потерпілого вимог матеріального характеру до обвинуваченого, та відсутність обставин які обтяжують покарання, враховуючи вищезазначені обставини, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з застосуванням ст. 75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витратм у відповідності до ст. 124 КПК України по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік.
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік шість місяців.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: повернутими за належністю представнику потерпілого.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1