Провадження №11-кп/4820/489/20
Справа№686/3244/20 Головуючий в 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження №0006111, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 грудня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 12 травня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 12 травня 2020 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шаровечка, Хмельницького району, Хмельницької області, поляка, громадянина України, водія служби таксі «579», з середньоюспеціальною освітою, одруженого, інваліда 3-групи, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 286 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 02.01.2020 року на автомобіль «DAEWOO Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , скасовано.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 785 грн. 05 коп.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 30.12.2019 року, біля 11 години 20 хвилин, водій ОСОБА_9 , перебуваючи за кермом автомобіля «DAEWOO Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині пров. Шевченка зі сторони вул. Подільської в напрямку до вул. Прибузької в м. Хмельницькому, в порушення вимог п.п. 10.1., 18.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі Правил дорожнього руху, п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований по пров. Шевченка, за перехрестя вул. Водопровідної - пров. Шевченка в м. Хмельницькому по ходу його руху, та на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкості та не зупинив керований ним транспортний засіб, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу ліворуч, внаслідок чого створив небезпеку та на зустрічному для нього напрямку руху проїзної частини пров. Шевченка м. Хмельницького здійснив наїзд передньою лівою частиною автомобіля «DAEWOO Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину пров. Шевченка, м. Хмельницького по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_9 вимог Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді:
- перелому 6-го ребра зліва по середній аксілярній лінії без зміщення кісткових відламків та ознак консолідації, крайового перелому основи проксимальної фаланги 1-го пальця правої кисті без зміщення та ознак консолідації з вивихом нігтьової фаланги, садна шкіри нігтьової фаланги 1-го пальця правої кисті, які за своїми ознаками відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я, з відсутністю небезпеки для життя;
- крововиливи в лівій тім`яно-скроневій ділянці голови, по передній поверхні нижньої третини правого стегна, по внутрішній поверхні правого колінного суглобу, по зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, по передній поверхні плесно-фалангових суглобів правої стопи з переходом на внутрішню поверхню стопи, садна на спинці носа, в ділянці лівої скроні, які за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів.

Вищевказані порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_9 знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з вироком суду, потерпіла подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 286 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Свої вимоги аргументує м`якістю покарання, що не відповідає вчиненому ОСОБА_9 кримінальному правопорушенню, що по своїй природі є грубим та зухвалим порушенням ПДР України.

Зазначає, що обвинувачений повністю визнав свою вину, вказав, що готовий ще відшкодувати їй завдану шкоду, проте відшкодував їй лише 5 тисяч гривень, що є невеликою частиною понесених нею матеріальних збитків. В даний час останній ухиляється від відшкодування завданої їй шкоди, що свідчить про його нещирість.

Щодо призначеного судом покарання без позбавлення ОСОБА_9 права керування транспортним засобом вказує, що воно є м`яким, а правопорушення, яке вчинив обвинувачений, є грубим порушенням ПДР України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, потерпілу та її представника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню в силу наступних причин.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 та справедливість призначеного основного покарання, в апеляційній скарзі не оспорюються, тому вирок в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги потерпілої щодо невідповідності призначеного покарання, в частині не призначення додаткового покарання, ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів вважає такими, які заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.п.1-4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, необхідно суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, місцевий суд вказаних вимог у повному обсязі не дотримався.

Місцевим судом не у повній мірі враховано як саму особу обвинуваченого, так і тяжкість вчиненого нею злочину, що призвело до призначення неспівмірного покарання із вчиненим злочином.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілого, що в даному випадку також судом не дотримано, адже судове рішення не містить оцінки думки потерпілої щодо міри призначеного обвинуваченому покарання, як основного так і додаткового.

Суд залишив поза увагою та не проаналізував характеру й обсягу допущених обвинуваченим грубих порушень ПДР, що спричинило легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, посягнуло на найвищу соціальну цінність в державі здоров`я людини.

Між тим, указані обставини мають значення при виборі заходу примусу та для забезпечення його мети. А сукупність цих обставин свідчить про те, що обране ОСОБА_9 покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами очевидно не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху як обвинуваченим, так й іншими особами.

Набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511). Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.

Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, колегія суддів констатує, що сторона захисту не заперечує, що ОСОБА_9 за вищевказаних обставин був учасником дорожнього руху. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» чітко передбачені обов`язки учасника дорожнього руху, серед яких є також і обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Отже обов`язок учасника дорожнього руху, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_9 , знати і неухильно виконувати вимоги ПДР чітко визначений у національному законодавстві.

Пунктом 10.1 ПДР визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Вказане правило покликане не створювати перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху - як водіям, так і пішоходам. Виконання вимог цього пункту водієм, який починає рух, перестроювання чи будь-яку зміну напрямку руху, є однією з умов безпеки дорожнього руху від початку і до закінчення маневру.

Чинними ПДР зобов`язано учасника дорожнього руху під час виконання певного маневру проявити особливу увагу до дорожньої обстановки, що покладає на нього додатковий тягар пильності з метою не створення небезпеки для інших учасників руху. Тим більше, коли такий маневр відбувається на нерегульованому пішохідному переході.

Колегія суддів констатує, що порушення ОСОБА_9 пов`язані з очевидним для винного нехтуванням елементарних правил безпеки, що створило реальну загрозу для життя та здоров`я учасників дорожнього руху. У результаті злочинної недбалості ОСОБА_9 завдано шкоду здоров`ю потерпілої ОСОБА_7 .

При цьому, використання обвинуваченим ОСОБА_9 транспортного засобу для отримання доходу, про що вказував суд першої інстанції у своєму рішенні, не може бути безумовною підставою для призначення обвинуваченому покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування такої обставини потребує лише більш виваженого та обережного підходу при обранні заходу примусу, виходячи із загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

Судова колегія враховує і те, що у даному кримінальному провадженні суспільна небезпека від можливих наслідків порушення Правил дорожнього руху значно перевищує особисті інтереси обвинуваченого ОСОБА_9 .

Отже, за даних обставин, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_9 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку, у зв`язку із невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого внаслідок м`якості, на підставі ст.414 КПК України, з ухваленням нового вироку, згідно п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Колегія суддів визнає доведеним, що 30.12.2019 року, біля 11 години 20 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи за кермом автомобіля «DAEWOO Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині пров. Шевченка зі сторони вул. Подільської в напрямку до вул. Прибузької в м. Хмельницькому, в порушення вимог п.п. 10.1., 18.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі Правил дорожнього руху, п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований по пров. Шевченка, за перехрестя вул. Водопровідна - пров. Шевченка в м. Хмельницькому по ходу його руху, та на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкості та не зупинив керований ним транспортний засіб, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу ліворуч, внаслідок чого створив небезпеку та на зустрічному для нього напрямку руху проїзної частини пров. Шевченка м. Хмельницького здійснив наїзд передньою лівою частиною автомобіля «DAEWOO Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину пров. Шевченка, м. Хмельницького по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_9 вимог Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді:
- перелому 6-го ребра зліва по середній аксілярній лінії без зміщення кісткових відламків та ознак консолідації, крайового перелому основи проксимальної фаланги 1-го пальця правої кисті без зміщення та ознак консолідації з вивихом нігтьової фаланги, садна шкіри нігтьової фаланги 1-го пальця правої кисті, які за своїми ознаками відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я, з відсутністю небезпеки для життя;
- крововиливи в лівій тім`яно-скроневій ділянці голови, по передній поверхні нижньої третини правого стегна, по внутрішній поверхні правого колінного суглобу, по зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, по передній поверхні плесно-фалангових суглобів правої стопи з переходом на внутрішню поверхню стопи, садна на спинці носа, в ділянці лівої скроні, які за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів.
Вищевказані порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_9 знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, що відповідають кваліфікації за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи ОСОБА_9 вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, характеристику обвинуваченого та обставини, передбачені вимогами ст.ст. 66, 67 КК України.

Також судова колегія бере до уваги позицію потерпілої щодо виду і розміру призначеного покарання.

З урахуванням ряду пом`якшуючих покарання обставин, суспільної небезпечності вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_9 покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів не вважає за необхідне призначити обвинуваченому максимально можливе додаткове покарання, про яке йдеться у апеляційній скарзі потерпілої, з огляду на наявність у обвинуваченого ряду пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Також колегія суддів не вважає за необхідне повторно визнавати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, так як доведеність його вини у вказаному кримінальному правопорушенні та правильність кваліфікації дій, потерпілою у поданій апеляційній скарзі не оспорюються.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419, ст.420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу потерпілої задовольнити частково.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 12 травня 2020 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4