Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/776/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000198, на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2020 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цибулеве Знам`янського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одружений, утриманців не має, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , депутатом не являється, раніше не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.125 КК Українидо покарання у виді громадських робіт строком на 60 (шістдесят) годин,
за участі сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_8 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, вчинений за таких обставин.
07.05.2020 близько 19.00 год ОСОБА_10 перебував по пров. Шкільному, 17 в с. Стримівка Олександрівського району Кіровоградської області, де спілкувався з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . У цей час до них на мопеді під`їхав ОСОБА_7 та розпочав словесну сварку з ОСОБА_10 з приводу ревнощів до його співмешканки ОСОБА_13 . У той момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, діючи умисно і цілеспрямовано, на ґрунті виниклих неприязних відносин внаслідок ревнощів, наніс палицею, яку взяв з собою заздалегідь, один удар в область лівої брови. Від отриманого удару ОСОБА_14 впав спиною на землю. ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_10 , наніс йому палицею один удар в область лівої руки та один удар в область лівої ноги.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій брові в дистальній третині, синців в лівій навколо очній ділянці. На грудній клітці на рівні 6-8 ребер по боковій поверхні зліва, в ділянці кульшового і колінного суглобів по зовнішній поверхні, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 33 від 12.05.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Своїми умисними діями що виразилися у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор, не оспорюючи фактичних обставин провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, зазначає, що в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку фактично не зазначив формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, вказавши лише пред`явлене органом досудового слідства обвинувачення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно загальних засад кримінального провадження, а саме вимог п.п.2,10 ч.1 ст.7, ст. ст. 9,17 КПК України, положень статей 409, 412 КПК України вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий розгляд у суд першої інстанції в іншому складі суду.
Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволені апеляційної скарги прокурора слід відмовити, з таких підстав.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку суд зазначив, що згідно обвинувального акту ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, при цьому виклав формулювання обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу його вчинення та наслідків.

Крім цього суд також зазначив про те, що у ході досудового розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 обвинувачений подав заяву від 03.07.2020 щодо визнання своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтверджена захисником ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_9 .
У ході досудового розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_10 подав заяву від 03.07.2020 щодо відсутності заперечень проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Суд, враховуючи вказані заяви, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали згідно ст. ст. 381, 382 КПК України дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, який поставлений останньому у провину, знайшла своє підтвердження та кваліфікував його дії за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого та вважає, що суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
Вимоги прокурора про скасування вироку суду та призначення нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в суді першої інстанції за обставин, вказаних а апеляційній скарзі, апеляційний суд не може врахувати як обґрунтовані та такими, які слід задовольнити, за наступних підстав.
Так прокурор не оспорює фактичних обставин провадження та кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України. При цьому прокурор посилається на порушення судом вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, відповідно яких у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального провадження, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчинені якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, мотиви призначення покарання. Тобто прокурор зазначає, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку фактично не зазначив формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, а вказав лише пред`явлене органом досудового слідства обвинувачення, що вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
З даним твердженням прокурора апеляційний суд не може погодитись.
Так із оскаржуваного вироку вбачається, що дане кримінальне провадження розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду, тобто без дослідження доказів на підтвердження встановлених судом обставин.
Відповідно положень ч.2 ст.382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд в мотивувальній частині вироку зазначив формулювання обвинувачення, місце, час, спосіб вчинення кримінального провадження, його наслідки, форму вини ОСОБА_7 , мотиви вчинення кримінального правопорушення, статтю та її частину, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, яке ставилось в провину ОСОБА_7 органом досудового розслідування згідно обвинувального акту. При цьому суд також зазначив про те, що вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали згідно статей 381, 382 КПК України дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, який поставлений останньому у провину, знайшла своє підтвердження та кваліфікував його дії за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
З вказаним судовим рішенням погодились як потерпілий так і обвинувачений та його адвокат. З правильною кваліфікацією дій обвинуваченого та видом і розміром призначеного ОСОБА_7 покаранням погодився також і прокурор, оскільки в цій частині вирок суду прокурором не оскаржується.
Враховуючи зазначене апеляційний суд дійшов переконливого висновку про те, що судове рішення в частині розгляду кримінального провадження в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду, правильної кваліфікації дій обвинуваченого, виду та розміру призначеного ОСОБА_7 покарання, є законним оскільки, відповідно положень ст.370 КПК України, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та вмотивованим так як в ньому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Крім того прокурор, як на підставу скасування вироку суду першої інстанції та направлення кримінального провадження на новий розгляд у суд першої інстанції в іншому складі суду, посилається на вимоги положень п.п.2,10 ч.1 ст.7, статті 9,17 409, 412, 415 КПК України, що апеляційним судом не може бути врахованим як підстави для скасування судового рішення беручи до уваги наступне.
Відповідно ч.1 ст.412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкоджали чи могли перешкоджати суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Із апеляційної скарги прокурора та матеріалів кримінального провадження не вбачається, які саме були допущені істотні порушення, які перешкоджали чи могли перешкоджати суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки як було зазначено вище з вказаним судовим рішенням погодились як потерпілий так і обвинувачений та його адвокат, крім того, з правильною кваліфікацією дій обвинуваченого та видом і розміром призначеного ОСОБА_7 покаранням погодився також і прокурор, оскільки в цій частині вирок суду прокурором не оскаржується.
Положеннями ч.2 ст.412 КПК України визначено вичерпний перелік підстав відповідно яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, однак прокурор в апеляційній скарзі не посилається на будь-який пункт вказаних норм як підставу для скасування судового рішення, оскільки визначені у ч.2 ст.412 цього Кодексу відповідні підстави відсутні, також відсутні і підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачені ч.1 ст.415 цього Кодексу.
Крім того, відповідно положень ч.1 ст.421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Враховуючи зазначені вимоги кримінального процесуального закону апеляційний суд не вправі врахувати посилання прокурора на положення п.п.2,10 ч.1 ст.7, статті 9,17 КПК України, як підставу для скасування вироку суду та направлення кримінального провадження на новий розгляд у суд першої інстанції в іншому складі суду.
Будь яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляційній скарзі не наведено, а тому апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 ,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4