Номер провадження: 11-кп/813/2347/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13.11.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000516 від 05.05.2020 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.11.2020 року був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 11.01.2021 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинуваченого був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання , посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.

Захисник вказує, що події вчинення кримінального провадження мали місце 05 квітня 2020 року, при цьому запобіжний захід обрано лише 22 липня 2020 року, в матеріалах відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_8 цей проміжок часу переховувався від слідчого, прокурора чи слідчого судді, перешкоджав будь яким чином досудовому розслідуванню чи намагався впливати на потерпілих або свідків.

Захисник звертає увагу, що обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 122 КК України, а тому встановлення на даному етапі обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_8 у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 122 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження, не перевіряється, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про непричетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки для дослідження, оцінки та висновків з цих підстав відсутні передбачені законом підстави.

Оскаржуваною ухвалою був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені в попередніх судових рішеннях, не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що встановлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 122 КК України, за вчинення яких, в разі доведеності під час розгляду кримінального провадження вини ОСОБА_8 , передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, на думку апеляційного суду, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений з огляду тяжкості покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Крім того, апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 ,перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності може незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою зміни останніми показань, у тому числі з урахуванням сумісного проживання з ними.

Також апеляційний суд вважає, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності за тяжкі злочини підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені в оскаржуваній ухвалі суду та попередніх судових рішеннях на підставі відповідних матеріалів провадження.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачениймає постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, проте вважає, що зазначені обставини були враховані при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, та суттєво не зменшують зазначені ризики та не спростовують висновок суду про те, що запобіжний захід обвинуваченому має бути продовжений.
З огляду на наведені обставини апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, доводи апеляційної скарги не містять будь-яких обставин та доказів, які б ставили його під сумнів.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.

При розгляді апеляційних скарг була надана заява заступника Голови правління Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану (Воїнів-інтернаціоналістів) «Спілка ветеранів Афганістану (Воїнів-інтернаціоналістів) Суворовського району м. Одеси ОСОБА_9 про взяття ОСОБА_8 на особисту поруку.
При цьому, апеляційному суду не було надано відповідних повноважень від Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану (Воїнів-інтернаціоналістів) Суворовського району м. Одеси ОСОБА_9 про взяття цією організацією ОСОБА_8 на особисту поруку, таким чином зазначена заява фактично подана особисто ОСОБА_9 .
Під час розгляду заяви апеляційному суду не було надано будь-яких доказів щодо можливості конкретного працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_8 , з урахуванням відсутності у обвинуваченого джерел доходів, а також попередніх судимостей за вчинення корисливих злочинів, а також можливості у ОСОБА_9 належним чином контролювати місце перебування обвинуваченого та його належну процесуальну поведінку.
З урахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочинів, які є тяжкими, а також доведеності наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді особистої поруки не забезпечить запобігання встановленим ризикам та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги про наявність підстав, передбачених приписами ст. 411, 412 КПК України, для скасування судового рішення, підтвердження не знайшли. В ухвалі суду першої інстанції об`єктивно враховані обставини справи, дані про особу обвинуваченого, на підставі яких суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, відповідно до положень ст. 407 КПК України, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
У задоволенні клопотання ОСОБА_9 , наданого від імені Громадської організації «Спілка ветеранів Афганістану (Воїнів-інтернаціоналістів) Суворовського району м. Одеси про взяття ОСОБА_8 на особисту поруку відмовити.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13.11.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000516 від 05.05.2020 рокуза ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 122 КК України, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 04.12.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4