Справа № 464/3620/20
пр.№ 1-кп/464/391/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/3620/20, внесене 16.06.20. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001037, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, невійськовозобов`язаного, учасника бойових дій (зона АТО), одруженого, має двох малолітніх синів, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, згідно ст.89 КК України судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та зареєстрованого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, військовозобов`язаного, учасника бойових дій (зона АТО), неодруженого, має малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працює, судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_5 ;

захисту - обвинувачені: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

учасники провадження представник потерпілого ПП «СКВ» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (подано заяви про розгляд провадження у відсутності та незапереченням в порядку ч.3 ст.349 КПК України)

з участю: прокурора та обвинувачених, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб між собою, 09 травня 2020 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи біля банкомату АТ КБ «Приват Банк» по вул.Зелена,115 «а» у м.Львові, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, без відома та дозволу потерпілої ОСОБА_7 , використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , який був заздалегідь прив`язаний до банківської карти АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , виданої на ім`я потерпілої, шляхом зняття готівки в банкоматі АТ КБ «Приват Банк», таємно викрали кошти з банківського рахунку потерпілої в розмірі 300 грн, чим заподіяли останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Крім цього, вони ж, за попередньою змовою групою осіб між собою, 04 червня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи біля відділення АТ КБ «Приват Банк» по вул.Зелена,119 у м.Львові, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, без відома та дозволу потерпілої ОСОБА_7 , використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , що був заздалегідь прив`язаний до банківської карти АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , виданої на ім`я потерпілої, шляхом зняття готівки в банкоматі АТ КБ «Приват Банк», повторно таємно викрали кошти з банківського рахунку потерпілої в розмірі 2500 грн, чим заподіяли останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, вони ж, за попередньою змовою групою осіб між собою, 04 червня 2020 року о 15.14 год, перебуваючи біля відділення АТ КБ «Приват Банк» по вул.Зелена,115 «а» у м.Львові, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, без відома та дозволу потерпілої ОСОБА_7 , використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , що був заздалегідь прив`язаний до банківської карти АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , виданої на ім`я потерпілої, шляхом зняття готівки в банкоматі АТ КБ «Приват Банк», повторно таємно викрали кошти з банківського рахунку потерпілої в розмірі 1500 грн, чим заподіяли останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, вони ж, за попередньою змовою групою осіб між собою, 05 червня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи біля відділення АТ КБ «Приват Банк» по вул.Зелена,119 у м.Львові, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, без відома та дозволу потерпілої ОСОБА_7 , використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , що був заздалегідь прив`язаний до банківської карти АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , виданої на ім`я потерпілої, шляхом зняття готівки в банкоматі АТ КБ «Приват Банк», повторно таємно викрали кошти з банківського рахунку потерпілої в розмірі 1000 грн, чим заподіяли останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Крім цього, вони ж, за попередньою змовою групою осіб між собою, 05 червня 2020 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи біля відділення АТ КБ «Приват Банк» по вул.Зелена,119 у м.Львові, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, без відома та дозволу потерпілої ОСОБА_7 , використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , що був заздалегідь прив`язаний до банківської карти АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , виданої на ім`я потерпілої, шляхом зняття готівки в банкоматі АТ КБ «Приват Банк», повторно таємно викрали кошти з банківського рахунку потерпілої в розмірі 1600 грн, чим заподіяли останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Крім цього, вони ж, за попередньою змовою групою осіб між собою, 16 червня 2020 року о 12 годині, перебуваючи біля магазину «Ватсон» по вул.Дністерська,1 у м.Львові та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, усвідомлюючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрали алюмінієву трьохсекційну драбину вартістю 1386 грн без ПДВ, що належить ПП «СКВ», чим заподіяли останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачені свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення щодо ОСОБА_7 та ПП «СКВ» визнали повністю, щиро покаялись та дали суду показання, аналогічні фабулі пред`явленого обвинувачення. Зазначили, що разом перебували в зоні АТО, де і познайомились, є учасниками бойових дій, про що свідчать видані посвідчення. ОСОБА_3 повернувся з зони АТО після поранення 02.06.15., а ОСОБА_4 після двох контузій у 2016 році. Проживали в квартирі ОСОБА_3 . ОСОБА_4 проходив реабілітацію у Львові, добровільно у подальшому надавав допомогу по соцреабілітації в центрі іншим реабілітованим. На прожиття і утримання сімей заробляли неофіційно в місяць від 8000 до 10000 гривень, ремонтуючи побутову техніку тощо. Коли в державі встановили карантинні заходи, грошей на прожиття не стало. Це і змусило їх піти на вчинення злочинів відносно сусідки ОСОБА_7 , гроші якої витратили на прожиття і дітей, а саме ОСОБА_3 на двох малолітніх синів, які проживають з ним, і дружину, а ОСОБА_4 на сина, який після розірвання шлюбу між ним та колишньою дружиною, спочатку проживав і був на утриманні його та бабці ОСОБА_8 (матері обвинуваченого) в м.Києві, а під час участі ним у бойових діях в зоні АТО та проходження реабілітації у м.Львові з бабцею. Драбину, викрадену біля магазину «Ватсонс», повернули ПП «СКВ» добровільно. Стверджують, що їм дуже соромно за вчинене і вони просили вибачення у потерпілих та просять і у суду. Потерпілому ПП «СКВ» добровільно відшкодували заподіяну шкоду, а сусідці ОСОБА_7 частково (500 грн.) та написали відповідну розписку про обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду, яку надають суду. Просять суд суворо не карати, врахувати, що активно сприяли слідству у розкритті злочину, запевняють, що стануть на шлях виправлення і не вчинять жодних протиправних дій; виправдають довіру суду, адже усвідомили вчинене і його наслідки.

З огляду на те, що обвинувачені свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнали, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є нетяжким злочином проти власності, особу обвинуваченого, який згідно ст.89 КК України судимості не має; є учасником бойових дій відповдіно до наданого посвідчення від 29.07.15., працює неофіційно, одружений, має на утриманні двох малолітніх синів, має постійне місце проживання, за яким мешкає з матір`ю, дружиною та дітьми, міцні соціальні зв`язки; під наглядом в наркологічному диспансері та КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває; виключно позитивно характеризується за місцем проживання/реєстрації, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину під час досудового та судового слідства, повністю відшкодував заподіяну шкоду одному потерпілому та частково іншому із зобов`язанням в добровільному порядку відшкодувати решта, просить вибачення за вчинене, що є обставинами, які пом`якшують покарання; обтяжуючих не встановлено, та приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, за якою ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як середні, - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, - за ч.2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі. Саме такий вид покарання, який полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, та розмір покарання (два роки) з урахуванням, що обвинувачений тривалий час не працює, постійного доходу не має, у його власності нічого не перебуває, є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів, інший, більш м`який вид покарання, з урахуванням особи засудженого, не відповідатиме меті покарання.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить.

Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи винного із сукупності характеризуючи даних, який усвідомив свою провину, просить вибачення у потерпілих, одному з яких відшкодував повністю заподіяну шкоду, про що свідчить заява представника потерпілого, а іншому частково, і суду та щиро кається, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в мінімальному його розмірі, визначеному ч.4 ст.75 КК України, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення. Таке звільнення надасть можливість обвинуваченому в повному обсязі відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є нетяжким злочином проти власності з його багатоепізодністю, особу обвинуваченого, який уперше притягається до кримінальної відповідальності; є учасником бойових дій відповдіно до наданого посвідчення від 27.05.15., працює неофіційно, характеризуючі особу дані за місцем реєстрації стороною обвинувачення не здобуто, неодружений, має малолітнього сина, який проживає з матір`ю обвинуваченого, а до подій АТО і з обвинуваченим; має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки; під наглядом в наркологічному чи центрі превенції та терапії узалежнень не перебуває; щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину під час досудового та судового слідства, повністю відшкодував заподіяну шкоду одному потерпілому та частково іншому із зобов`язанням в добровільному порядку відшкодувати решта, просить вибачення за вчинене, що є обставинами, які пом`якшують покарання; обтяжуючих не встановлено, та приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, за якою ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як середні, - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, - за ч.2 ст.185 КК України два роки позбавлення волі. Саме такий вид покарання, який полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, та розмір покарання (два роки) з урахуванням, що обвинувачений тривалий час не працює, постійного доходу не має, у його власності нічого не перебуває, є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів, інший, більш м`який вид покарання, з урахуванням особи засудженого, не відповідатиме меті покарання.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить.

Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи винного із сукупності характеризуючи даних, який до кримінальної відповідальності не притягувався, усвідомив вчинене та його наслідки, просить вибачення у потерпілих, одному з яких відшкодував повністю заподіяну шкоду, про що свідчить заява представника потерпілого, а іншому частково, і суду та щиро покаявся, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в мінімальному його розмірі, визначеному ч.4 ст.75 КК України, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення. Таке звільнення надасть можливість обвинуваченому, про що запевняв суд, в повному обсязі відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

Постановами слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 17.06.20. та 18.06.20. драбину та ДВД-диск визнано речовими доказами, відтак відповідно до ст.100 КПК України драбину, передану на зберігання представнику потерпілого, слід залишити потерпілому, а ДВД-диск - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застососувались.

Підстави для обрання чи зміни запобіжного заходу обвинуваченим з урахуванням відсутності клопотань з боку обвинувачення, бездоганної поведінки обвинувачених під час судового провадження та призначеного покарання відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк один рік, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк один рік, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Речові докази, визнані постановою слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області: від 17.06.20. (драбину), передану на зберігання представнику потерпілого, - залишити ПП «СКВ», від 18.06.20. (ДВД-диск) -залишити при кримінальному провадженні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1