печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання начальника першого відділу процесуального керівницва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання прокурора, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, мотивоване тим, що слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України здійснювалося досудове розслідування, а Департаментом нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціонально злочинністю, Офісу Генерального прокурора процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000490 від 22 травня 2020 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, та за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, яке виділене в окреме провадження з кримінального провадження № 0001206 від 20 липня 2016 року.
12 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001206 від 20 липня 2016 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, в складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 28, п.п. 5, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.
21 травня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.
22 травня 2020 року матеріали досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, щодо вчинення ОСОБА_8 злочинів, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, та щодо вчинення ОСОБА_9 злочинів, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, виділені з матеріалів досудового кримінального провадження № 0001206 від 20 липня 2016 року в окреме провадження з присвоєнням № 0000490.
При цьому сторона обвинувачення посилається на обґрунтованість висунутої ОСОБА_7 підозри та на наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які обумовлюють застосування відносно останнього виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Так, зокрема зазначають, що діяльність співучасників злочину якісно законспірована, у зв`язку з чим органу досудового розслідування не вдалося одночасно і в повній мірі виявити та вилучити речі і документи які можуть бути використані як докази в даному кримінальному провадженні.
За викладених вище обставин існує ризик знищення, приховування або спотворення зазначених речей і документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Крім цього посилаються на те, що інші учасники цих злочинів, зокрема співвиконавці не встановлені, а відтак підозрюваний може контактувати з ними та домовлятись про здійснення тиску на свідків і експертів, спеціалістів, а також перешкоджати провадженню іншим чином.
За таких обставин, сторона обвинувачення вважає, що існує реальний ризик незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Також, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 схильний залишати на тривалий час своє місце проживання, офіційно не працює, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічним позбавленням волі без альтернативи застосування іншого покарання у разі визнання підозрюваного винуватим.
Отже, на переконання сторони обвинувачення, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з боку підозрюваного.
Таким чином, на переконання сторони обвинувачення, зважаючи на особу підозрюваного, тяжкість покарання яке загрожує останній, у разі доведення його вини, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків підозрюваного та не нададуть можливості запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2019 року застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативи.
05 лютого 2020 року, 03 квітня 2020 року та 25 травня 2020 року ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останньою до 23 липня 2020 включно.
22 травня 2020 року сторону захисту, в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000490, а тому представник сторони обвинувачення посилається на те, що є всі підстави вважати, що відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження, може зайняти тривалий час, який визначає таким, як не менше 60 днів.
Вислухавши прокурорів, які в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного, вважаючи такий ступінь втручання в права особи на даному етапі досудового розслідування прийнятним, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, вказавши на те, що більш м`які запобіжні заходи з огляду на визначенні в клопотанні ризики не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні проти доводів клопотання заперечували. Як на відсутність підстав для задоволення клопотання про продовження строку дії застосування запобіжного заходу вказали на необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого діяння, як наслідок долучення до матеріалів, якими обґрунтовується клопотання доказів, які місять знеособлені дані, що унеможливлює ідентифікацію останнього як особи, яка ймовірно причетна до вчинення злочину, що є предметом досудового розслідування вказаного кримінального провадження.
Крім цього, вказали на наявні в підозрюваного сталі соціальні зв`язки, численні кількість нагород та подяк а також позитивні характеристики підозрюваного.
Захисники просили в задоволенні клопотання відмовити, надали для долучення до матеріалів клопотання зобов`язання ряду осіб щодо взяття на особисту поруку підозрюваного ОСОБА_7 , які в судовому засіданні надали особисті пояснення та підтвердили своє письмове зобов`язання.
Слідчий суддя, вислухавши доводи прокурора, заперечення захисника та підозрюваного, дослідивши в судовому засіданні матеріали, якими обґрунтовується клопотання, з доданими матеріалами сторони захисту, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України здійснювалося досудове розслідування, а Департаментом нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціонально злочинністю, Офісу Генерального прокурора процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000490 від 22 травня 2020 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, та за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, яке виділене в окреме провадження з кримінального провадження № 0001206 від 20 липня 2016 року.
12 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001206 від 20 липня 2016 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, в складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 28, п.п. 5, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.
21 травня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.
22 травня 2020 року матеріали досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, щодо вчинення ОСОБА_8 злочинів, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, та щодо вчинення ОСОБА_9 злочинів, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, виділені з матеріалів досудового кримінального провадження № 0001206 від 20 липня 2016 року в окреме провадження з присвоєнням № 0000490.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2019 року застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативи.
05 лютого 2020 року, 03 квітня 2020 року та 25 травня 2020 року ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останньою до 23 липня 2020 включно.
22 травня 2020 року сторону захисту, в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000490, а тому представник сторони обвинувачення посилається на те, що є всі підстави вважати, що відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження, може зайняти тривалий час, який визначає таким, як не менше 60 днів.
Стосовно доводів як сторони обвинувачення з приводу обґрунтованості підозри так і сторони захисту щодо відсутності такої, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Так, з матеріалів, якими обґрунтовується клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, вбачається, що органом досудового розслідування проведено низку слідчих дій, зібрано ряд доказів, проведено експертизи, даними яких підтверджується версія сторони обвинувачення, яка викладена в клопотанні щодо можливої причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому стороною обвинувачення діяння та відповідно спростовуються доводи сторони захисту з приводу відсутності таки даних.
Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_7 за п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України и, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.
Зважаючи на вказані обставини та те, що досудове розслідування триває, слідчий суддя виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), вважає на даній стадії досудового розслідування підозру обґрунтованою.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку дії застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
У відповідності до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя приймає до уваги, що є всі підстави вважати, що відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження, може зайняти тривалий час, який визначає таким, як не менше 60 днів.

На даний час сторонам відкрито матеріали досудового розслідування які нараховують понад 38 томів та значну кількість речових доказів, аудіо та відео матеріалів на CD/DVD дисках та флеш-носіях, що свідчить про те, що відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України може зайняти тривалий час, тобто не менше 60 днів, тому у слідства є необхідність в продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки як зазначено період ознайомлення з матеріалами кримінального провадження може бути досить тривалим, а вказаний запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З врахуванням зазначеного, даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_7 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 , а умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність ризиків та їх актуальність.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

При вивченні особи підозрюваного встановлено, що вік підозрюваного ОСОБА_7 , стан його здоров`я, соціальні зв`язки, дозволяють йому ефективно переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що унеможливлює проведення з ним слідчих та процесуальних дій, а також висунення йому звинувачення та притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_7 хоча і є раніше не судимою особою, разом з тим підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Матеріали клопотання містять докази про існування інших ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 перебуваючи на волі незаконно впливати на свідків, інших осіб, підозрюваних в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інші кримінальні правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишать існувати та вірогідність їх настання є досить високою, що спростовує доводи сторони захисту щодо відсутності визначених у клопотанні ризиків.

Таким чином, вказане нівелює доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та свідчить про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі й особистої поруки осіб, письмові зобов`язання яких долучено стороною захисту до матеріалів клопотання та висловлені в судовому засіданні.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, те, що на даній стадії досудового розслідування є необхідність провести всі заплановані слідчі дії, виконати вимоги ст. 290 КПК України, щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшов висновку, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як на тому наполягала сторона захисту, ніж тримання під вартою.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, враховуючи фактичні обставини справи, високу суспільну небезпечність інкримінованих діянь при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою не визначає розмір застави щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя прийшов до висновку щодо задоволення клопотання прокурора, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

У зв`язку із продовженням строку дії відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не підлягають задоволенню клопотання про застосування інших запобіжних заходів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.
Продовжити до 14 вересня 2020 року включно строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.
У задоволенні заяв ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про взяття підозрюваного на особисту поруку відмовити.
Ухвала слідчого судді оголошена підозрюваному ОСОБА_7 .
У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який до підозрюваного, обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення їй копії даної ухвали.
Повний текст ухвали оголошено о 16:50 год. 20 липня 2020 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1