Справа № 635/6315/20
Провадження № 1-в/635/97/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про перерахунок строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений за вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 26 червня 2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням та просить зарахувати в строк його покарання строк попереднього ув`язнення з 10 листопада 2017 року до набрання вироком суду законної сили, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі; початок строку покарання 10 листопада 2017 року, кінець строку покарання 10 листопада 2022 року. ОСОБА_4 був взятий під варту 10 листопада 2017 року, тому у строк його покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення за нормами Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки закон зворотної сили не має.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_4 заперечував, посилаючись на те, що строк попереднього ув`язнення у засудженого відсутній.

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд без його участі клопотання ОСОБА_4 про перерахунок строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

ОСОБА_4 подав суду заяву про розгляд клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання без його участі.

Суд, заслухавши думку прокурора, розглянувши заяви представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» та засудженого, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_4 , вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, який має середньо-спеціальну освіту, неодружений, не працевлаштований, засуджений за вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 липня 1988 року за ст.140 ч.2 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у вигляді виправних робіт строком на 2 роки; вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 03 жовтня 1991 року за ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ст.42, 43 КК України до 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 19 листопада 2001 року за відбуттям строку покарання; вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 березня 2005 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію» від 31 травня 2005 року; вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 липня 2010 року за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 грудня 2011 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 16 листопада 2015 року умовно-достроково на 5 місяців 5 днів; вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 26 червня 2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.

Початок строку покарання 10 листопада 2017 року. Кінець строку покарання 10 листопада 2022 року.

Відповідно до ч. І Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року, частину п`яту статті 72 Кримінального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 25-26, ст. 131) викладено в такій редакції: «5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

Законом України № 2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування". Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування - 20 червня 2017 року.

Великою палатою Верховного суду у постанові від 29 серпня 2018 року надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України, а саме якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються судами при застосування таких норм права.

Відповідно до вимог абз. 4 ч. 5 ст. 72 КК України, у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

За даними особової справи ОСОБА_4 , останній був затриманий 10 листопада 2017 року о 14:00 на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Харкова від 10 листопада 2017 року та доставлений в СІЗО № 27 міста Харкова.

Як вбачається зі змісту вироку Ленінського районного суду міста Харкова від 26 червня 2018 року ОСОБА_4 засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, вчинене ним 30 жовтня 2017 року, за що призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі; ухвалено рахувати строк відбування покарання з дня затримання ОСОБА_4 10 листопада 2017 року; зараховано в строк відбування покарання перебування ОСОБА_4 під вартою з 10 листопада 2017 року; запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)». Вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 26 червня 2018 року набрав законної сили 22 жовтня 2019 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 26 червня 2018 року у відношенні ОСОБА_4 залишено без змін.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин 30 жовтня 2017 року та ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 10 листопада 2017 року щодо нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі на строк 60 днів з 10 листопада 2017 року до 08 січня 2018 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, тому строк попереднього ув`язнення у останнього відсутній та підстави для зарахування в строк його покарання строк з 10 листопада 2017 року до 22 жовтня 2019 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року відсутні.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про перерахунок строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 72 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України - повністю відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1