ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3453/20 Справа № 178/1324/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2020 року про задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні № 0000472, № 0000829, № 0000818,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 до 11 грудня 2020 року.
Суд першої інстанції встановив, що знаходячись на волі, обвинувачений ОСОБА_5 зможе впливати в непередбачений законом спосіб на свідків, потерпілих, які не допитані судом, зокрема з огляду на те, що потерпіла ОСОБА_9 заявила про існування загрози її життю та життю інших потерпілих, а також переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
При цьому судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні трьох особливо тяжких злочинів, раніше не судимий, одружений, дітей не має, проживає без реєстрації.

В апеляції:
- захисник просить ухвалу суду скасувати та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування вказує, що ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано у серпні 2019 року, та неодноразово продовжувався.
Станом на 15 жовтня 2020 року по справі допитані потерпілі, за виключенням тих, що знаходяться за межами України, та усі свідки. Таким чином можливість здійснення впливу на останніх виключена.
За рік судового засідання об`єктивних доказів участі ОСОБА_5 у скоєнні злочину не здобуто. Свідчення потерпілих щодо обставин події вкрай неузгоджені, суперечливі та не підтверджені матеріалами справи.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а також існування ризиків у виді ухилення від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, а також ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні трьох особливо небезпечних злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі, раніше не судимий, одружений, дітей не має, за місцем проживання не зареєстрований, а тому може вчинити спроб у переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, зважаючи на те, що на даний час по справі ще не допитані всі потерпілі та свідки, потерпіла ОСОБА_9 заявила про існування загрози її життю та життю інших потерпілих у разі застосування до ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, то ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків та потерпілих наявний.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, в тому числі у виді домашнього арешту, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Твердження захисника про те, що об`єктивних доказів участі ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину не здобуто, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки на даній стадії кримінального провадження питання щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину не розглядається та буде вирішено судом під час ухвалення вироку.

Доводи в апеляції щодо тривалого перебування ОСОБА_5 під вартою заслуговують на увагу, однак ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення Враховуючи складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочину проти життя людини і незворотність їх наслідків, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, а також поведінку учасників кримінального провадження, що узгоджується з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України.
З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2020 року про задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4