Номер провадження: 11-сс/813/1502/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2020 р. про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000103 від 04.08.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, вилучене 12.08.2020 року в ході проведення огляду місця події ділянки місцевості (прилеглої території), що знаходиться біля відділення поштового зв`язку № 58 ОО АТ Укрпошта, за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10, а саме на оригінал накладної до міжнародного поштового відправлення RE 70642 7989 DE із підписом громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про отримання міжнародного поштового відправлення, на 1 аркуші.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що є достатньо підстав вважати, що зазначений у клопотанні документ може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, отже має значення речових доказів, оскільки він самі по собі або у сукупності з іншими доказами має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя врахував те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження, які станом на теперішній час вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту, з метою збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні та забезпечення можливої конфіскації майна за вироком суду.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм кримінального процесуального права, з таких підстав:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що орган досудового розслідування не зазначає яким саме способом ОСОБА_9 приховав від митного контролю небезпечного наркотичного засобу, а лише зазначає, що наркотичний засіб був надісланий поштою невстановленою особою, від невстановленої особи, з невстановленого місця, за невстановлених обставини, за невстановлену суму тощо. Тобто з повідомлення про підозру незрозуміло яким саме чином ОСОБА_9 вчинив приховування наркотичного засобу і чи взагалі було його приховування. При відсутності ознак приховування, відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 305 КК України;

- навіть припускаючи, що на адресу ОСОБА_9 надійшли наркотичні засоби, то про це йому відомо не було і орган досудового розслідування зробив лише припущення без жодного наявного доказу. При цьому, ОСОБА_9 про вміст пакунка нічого відомо не було, бо отримавши у поштовому відділені бандероль він її на місці не перевіряв, не розкривав, а вийшовши з приміщення зразу положив у автомобіль після чого одразу був затриманий;

- слідчим суддею не надано оцінки тому, що 12.08.2020 року о 16 год. 45 хв. слідчим було розпочато огляд місця події за участю ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , але протокол про затримання ОСОБА_9 складено лише о 22 год 35 хв. Сам протокол огляду не відповідає вимогам ст.ст. 104-106 КПК України, оскільки в ньому є посилання на норми закону, що регламентують, проведення обшуку. Оскільки є всі підстави вважати затриманим ОСОБА_9 о 14 год. 45 хв., йому повинні бути роз`яснені права як затриманого та підозрюваного, і саме з цього часу у затриманого виникає право на адвоката, але цього зроблено не було аж до 22 год. 35 хв.;

- протокол огляду місця події від 12.08.2020 року повинен бути визнаним недопустимим доказом, оскільки порушено право на захист ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які просили залучити адвоката при проведенні слідчих дій, однак їм в цьому було відмовлено. Натомість, слідчим у протоколі відображені пояснення працівників поштового відділення та ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та вилучено накладну на 1 аркуші, але не вказано, в якому саме місці чи в кого був вилучений вказаний документ і які записи в ньому містились та чи дійсно були присутніми під час огляду ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а не лише підписали протокол. Таким чином, фактично проводився не огляд місця події, а обшук ОСОБА_9 із порушенням його конституційних прав;

- з матеріалів кримінального провадження та процесуальних документів вбачається, що всі процесуальні дії слідчим проводились без ухвали суду, клопотання про арешт зазначеного майна подано до суду лише 20.02.2018 року, а тому слідчий суддя зобов`язаний був відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Посилаючись на наведені доводи, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, а також постановити нову ухвалу, якою зобов`язати орган досудового розслідування повернути все вилучене майно під час огляду місця події 12.08.2020 року.

Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу із уточненнямита просив її задовольнити, натомість, прокурор ОСОБА_14 , посилаючись на обґрунтованість ухвали слідчого судді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно матеріалів провадження, СВ УСБУ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000103 від 04.08.2020 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, пославшись на зміст клопотання слідчого, щодо фактичних обставин кримінального провадження, на положення ст.ст. 98, 170 КПК України зазначив, що вилучені предмети є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому існує необхідність їх збереження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчий у клопотанні зазначив, що з метою вчинення контрабанди особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено МДМА (хімічна назва 3,4 метилендіокси- метамфетамін), приблизно в липні 2020 року (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), ОСОБА_9 , знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, за невстановлених обставин, за допомогою Всесвітньої мережі Інтернет, в одному із Інтернет магазинів, за невстановлену суму грошових коштів та спосіб оплати, здійснив замовлення наркотичного засобу МДМА у вигляді кристалічної речовини сірого кольору. При цьому, одночасно з оплатою наркотичного засобу, в якості одержувача міжнародного поштового відправлення з кристалічною речовиною, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено МДМА, ОСОБА_9 вказав своє ім`я та прізвище, мобільний номер телефону НОМЕР_1 , а в якості адреси доставки адресу фактичного проживання: АДРЕСА_1 , поштовий індекс якого відповідає відділенню поштового зв`язку №58 Одеської дирекції АТ «Укрпошта»: м. Одеса, вул. Армійська, буд.10.

Крім цього, при придбанні особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено МДМА, ОСОБА_9 усвідомлював, що доставка вказаної психотропної речовини здійснюватиметься з Федеративної Республіки Німеччина до України.

Тим самим, ОСОБА_9 вступив з невстановленою слідством особою у злочинну змову, направлену на контрабанду особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено МДМА, тобто її переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у міжнародному поштовому відправленні.

Приблизно на початку липня 2020 року невстановлена досудовим розслідуванням особа, знаходячись на території Федеративної Республіки Німеччини (точне місце не встановлене), діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , за його вказівкою, помістила придбану ОСОБА_9 кристалічну речовину сірого кольору із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - МДМА послідовно до поліетиленового пакету, металізованого пакування з маркуванням «CАRAVAN WELLNESS», та картонного конверту - міжнародного поштового відправлення № RM706427989DE, із зазначенням в рахунку «CАRAVAN WELLNESS, Rechnung №7366-13/07/2020» вмісту відправлення на іноземній мові (німецькій): «CARAVAN Seven-Essentials Peeling Kristalle», приховавши їх таким чином від митного контролю. Після цього, 14.07.2017, невстановлена досудовим розслідуванням особа надіслала вказану кристалічну речовину сірого кольору із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - МДМА у міжнародному поштовому відправлені № RM706427989DE на ім`я ОСОБА_9 , із Федеративної Республіки Німеччини до України через митний кордон України на адресу його фактичного проживання: АДРЕСА_1 , поштовий індекс якого відповідає відділенню поштового зв`язку №58 Одеської дирекції АТ «Укрпошта»: м. Одеса, вул. Армійська, буд.10, з приховуванням вказаної психотропної речовини від митного контролю.

30.07.2020 року вказане міжнародне поштове відправлення № RM706427989DE, яке пересилалося з Федеративної Республіки Німеччини до України на адресу ОСОБА_9 , надійшло до Київської міської митниці Держмитслужби, де було проведено його митний контроль, в ході якого співробітниками Київської міської митниці Держмитслужби в середині вказаного поштового відправлення виявлено кристалічну речовину сірого кольору в якій міститься речовина МДМА (хімічна назва 3,4 метилендіоксиметамфетамін), яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

12.08.2020 року після безпосереднього одержання ОСОБА_9 у відділенні №58 Одеської дирекції АТ «Укрпошта»: м. Одеса, вул. Армійська, буд.10, міжнародного поштового відправлення № RM706427989DE, в якому завідомо для нього з приховуванням від митного контролю через митний кордон України переміщувалася особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено МДМА (хімічна назва 3,4 метилендіоксиметамфетамін), яке надійшло з Федеративної Республіки Німеччини до України, протиправну діяльність ОСОБА_9 було припинено співробітниками Управління СБ України в Одеській області, а вказане міжнародне поштове відправлення вилучено в ході проведення обшуку використовуваного ним транспортного засобу марки «Range Rover Sport», д.н. НОМЕР_2 , а саме оригінал накладної до міжнародного поштового відправлення RE 70642 7989 DE із підписом громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про отримання міжнародного поштового відправлення, на 1 аркуші.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що на даній стадії досудового розслідування, у зазначених процесуальних документах, дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону та доведено, що усі вилучене майно, предмети та документи, є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Як встановлено під час досудового розслідування, ОСОБА_9 використовує автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER», д/н НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я його дружини - ОСОБА_11 . Як зазначено в клопотанні, у вказаному автомобілі ОСОБА_9 зберігає наркотичні засоби, психотропні речовини, засоби для їх вживання, мобільні телефони, комп`ютерну техніку, яку використовував для придбання і замовлення через мережу Інтернет наркотичних засобів і психотропних речовин, а також інші предмети і документи, які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

12.08.2020 року в ході проведення огляду місця події ділянки місцевості (прилеглої території), що знаходиться біля відділення поштового зв`язку № 58 ОО АТ Укрпошта, за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10, виявлено та вилучено оригінал накладної до міжнародного поштового відправлення RE 70642 7989 DE із підписом громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про отримання міжнародного поштового відправлення, на 1 аркуші.

Окрім того, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2020 року (справа №522/12877/20, провадження №1-кс/522/1611/20), надано дозвіл на проведення обшуку автомобілю марки «LAND ROVER RANGE ROVER», д/н НОМЕР_2 .

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Зі змісту протоколу огляду місця події від 12.08.2020 року (а.п. 6-17) вбачається, що огляд розпочато і завершено того ж дня, а з протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 13.08.2020 року видно, що клопотання слідчого про арешт майна подано до суду першої інстанції з дотриманням вимог зазначеної вище норми кримінального процесуального закону.

Що стосується посилань сторони захисту на допущення порушень вимог кримінального процесуального закону під час затримання ОСОБА_9 та проведення обшуку автомобілю, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.ч. 1 та 3 ст. 89 та ст. 94 КПК України, на теперішній час оцінка доказів на стадії судового розгляду з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність, з точки зору достатності та взаємозв`язку, здійснюється судом, який розглядає справу по суті, за своїм внутрішній переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.
Апеляційний суд, на теперішній час, розглядає суто питання щодо наявності певних визначених законом підстав для арешту майна.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що протокол огляду не відповідає вимогам ст.ст. 104-106 КПК України, оскільки з його змісту вбачається, що він відповідає зазначеним вимогам КПК України, а також положенням ст. 237 КПК України, згідно з якими з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Окрім того, відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно з положеннями ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Отже, під час апеляційного розгляду встановлено, що на даній стадії досудового розслідування, є об`єктивні підстави вважати, що вилучені предмети та речі, на які слідчим суддею накладено арешт, підлягають дослідженню, оскільки вони можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тому колегія суддів вважає, що довід апеляційної скарги про те, що вилучене майно, а саме оригінал накладної до міжнародного відправлення, не є речовим доказом у кримінальному провадженні, не відповідає дійсності, до того ж, є передчасним.
Приписами ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з мотивів, наведених в мотивувальній частині ухвали, а судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 370, 395, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2020 р. про накладення арешту на майно, перелік якого міститься в мотивувальній частині ухвали у кримінальному провадженні №0000103, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК Українив ході проведення огляду місця події ділянки місцевості (прилеглої території), що знаходиться біля відділення поштового зв`язку № 58 ОО АТ Укрпошта, за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4