Справа №212/936/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальне провадження № 0002768 від 27.09.2018 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Недайвода, Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого адресою: АДРЕСА_1 ,:

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурори Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 26 вересня 2018 року, близько 19.30 години, знаходячись на сходинковій площадці 4-го поверху під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 , зустрів раніше знайомого сусіда - ОСОБА_6 , який повертався додому на адресу проживання.

В цей час, між обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт з приводу тривалих неприязних відносин, під час якого ОСОБА_6 дістав та тримав в правій руці свій мобільний телефон «Samsung GТ-S 5610» ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою оператору мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 з метою здійснення відеофіксації можливих неправомірних дій з боку обвинуваченого.

Побачивши у ОСОБА_6 вищевказаний мобільний телефон, що викликало обурення у обвинуваченого ОСОБА_3 та раптово викликало злочинний намір, направлений на відкрите викрадення мобільного телефону та обернення його на свою користь.

Того ж дня, близько 19.33 години, обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи із корисного мотиву, упевнившись в тому, що ОСОБА_6 ніхто не супроводжує, з метою відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи на площадці 4-го поверху під`їзду № 2 будинку № 8 пров. Бутлерова в Покровському районі м. Кривого Рогу, усвідомлюючи, що його дії очевидні для ОСОБА_6 та оточуючих, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося в нанесенні одного удару кулаком правої руки в ділянку тулубу з переду ОСОБА_6 , який був звернутий до нього обличчям та одного удару кулаком правої руки в ділянку правої кісті руки ОСОБА_6 , від якого мобільний телефон впав з руки останнього на підлогу, після чого обвинувачений ОСОБА_3 відкрито викрав мобільний телефон «Samsung GТ-S 5610» ІМЕІ НОМЕР_3 в корпусі чорно-сірого кольору з сім-картою оператору мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 625 від 15.01.2019р., становить 373, 50 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 373,50 гривень та фізичний біль.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому злочині визнав частково, лише в частині відкритого заволодіння майном, заперечуючи застосування будь-якого насильства до потерпілого. Суду пояснив, що у 2016 році, на початку місяця він придбав замок на ринку у свого знайомого, щоб поставити на дах будинку з трьома ключами. Він пішов запропонував сусіду ОСОБА_9 поставити цей замок, на що він погодився, але замок не підійшов. Тоді ОСОБА_9 забрав цей замок щоб його розточити, через місяць він запитав ОСОБА_9 про замок, той відповів, що ремонт замка буде коштувати 100 гривень. Він погодився, сказав що кошти зберуть у сусідів. Через деякий час сусід з квартири АДРЕСА_3 вже сам поставив свій замок на дах. Потім ОСОБА_9 його зустрів і сказав, що замок вже готовий, на що він відповів, що тоді вони поставлять свій, а сусіда замок знімуть. Прошов ще деякий час, а замку все не було. Тоді він попросив ОСОБА_9 віддати йому замок або гроші за цей замок. Відтоді у них почалися конфлікти і продовжувались декілька років. У вересні 2018 року він зустрів ОСОБА_9 , який сказав йому, що замок готовий і він сам його поставить. Через деякий час, він знову зустрівся в під`їзді на сходинках з ОСОБА_9 , який піднімався до себе в квартиру. ОСОБА_9 йому повідомив, що замок поставив. Вони разом піднялись на останній поверх до дверей на дах, де він побачив старий замок, а не той, який він купував. У них почалась словесна перепалка і ОСОБА_9 почав його знімати на свій телефон, погрожував поліцією. Телефон дістав з кишені, якої саме він не пам`ятає. Тоді він нахилився і якимсь чином зачепив руку потерпілого, в якій він тримав свій телефон. Телефон випав з руки на підлогу, а він його підняв та сказав ОСОБА_9 : «ви віддасте мені замок, а потім я вам віддам телефон». Пройшла приблизно хвилина, з моменту як потерпілий дістав телефон до моменту, як він у нього його вибив з руки. Він чув, як вийшла сусідка, та як ОСОБА_9 їй сказав що він його бив. Через два дні він продав телефон потерпілого своєму знайомому, щоб віддати гроші за замок людині, у якої цей замок взяв. Визнає, що був неправий та помилився. Розуміє, що не повинен був цього робити з чужим телефоном. Коли ОСОБА_9 почав його знімати на телефон, який тримав витягнутою рукою, якою саме він не пам`ятає, камера була повернута на нього. Вони стояли у під`їзді на площадці останнього поверху, де обидва мешкають напроти друг друга, збоку були сходи вниз. Між ним та потерпілим було близько метра відстані. Тильною стороною долоні він зачепив телефон ОСОБА_9 . Потерпілого він не бив, лише махнув правою рукою і попав по телефону. Телефон знаходився у нього в квартирі декілька днів, потім він продав його за 150 гривень. Після події він пішов до свого знайомого ОСОБА_10 , через годину повернувся додому. Йому дзвонила мати, сказала що приїхала поліція, швидка. Через декілька днів він зустрівся з працівником поліції, вони поговорили, потім його в подальшому викликали до поліції.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 26 вересня 2018 року приблизно в 19.30 він повертався у свою квартиру, у під`їзді на сходах зустрів ОСОБА_11 , який протягом останніх трьох років йому погрожував та вимагав з нього гроші. Він його обійшов, але ОСОБА_11 почав підніматись за ним до четвертого поверху і перегородив вхід до його квартири, на зауваження не реагував. Він потім зажав його між 30 та 31 квартирою, але він зміг натиснути на дзвінок НОМЕР_4 квартири, де проживає ОСОБА_12 . Пройти він вільно не міг. Лівою рукою він натиснув на дзвінок, а правою дістав свій телефон «Самсунг» і пригрозив ОСОБА_11 , що зараз буде знімати його на відео. Телефон він тримав у руці, але відео зняти він не зміг, оскільки навіть не встиг ввімкнути телефон..В цей час ОСОБА_11 почав йому наносити йому удари в область грудної клітини кулаком, мовчки, при цьому нічого йому не говорив. Тоді у нього з руки випав телефон, а обвинувачений миттєво його забрав та вибіг з під`їзду. В цю мить відчинила двері сусідка ОСОБА_13 , він попросив у неї телефон і викликав поліцію і швидку допомогу. Після цього він зайшов до своєї квартири, через 10 хвилин приїхала слідчо-оперативна група, потім швидка. Медичні працівники надали йому медичну допомогу: виміряли тиск, прослухали область грудної клітини та дали ліки. Причин для госпіталізації не було, сказали якщо на наступний день йому стане гірше, то звертатись до лікарні. Місце події поліція не оглядала, понятих не було. Потім він писав письмові пояснення. Перший раз він дізнався про замок 2 чи 3 роки назад від поліцейського, що ОСОБА_11 написав заяву. Він вимагав з нього гроші останні 3 роки. І після грабежу також продовжував погрожувати. Спір обвинувачений не намагався врегулювати. Після нападу з ним не розмовляв, він тільки погрожував йому. Наполягає на максимально суворому покаранні.

Свідок ОСОБА_14 відмовився давати показання згідно ст.63 Конституції України, оскільки є рідним сином потерпілого і вказана відмова прийнята судом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що не пам`ятає всіх обставин, але виїздила в бригаді швидкої допомоги на виклик до потерпілого ОСОБА_6 , в той день конкретних об`єктивних скарг від нього вона не чула. Він відкрив їм двері, вони зайшли до квартири, він був вдома один, повідомив, що його побив сусід і постійно розмовляв по телефону з кимось, начебто з сином. Вони виміряли йому тиск, оглянули візуально, потерпілий був без футболки з голим торсом. На руках вона нічого не бачила, ні синців, ні саден. Вона запитала у зв`язку з чим він їх викликав, він сказав що його сусід вдарив в грудну клітку і він відчуває біль, більше скарг не було. Вона не пропонувала йому проїхати в лікарню, оскільки госпіталізації він не потребував, допомогу вони йому надали на місці, дали таблетку для зниження тиску. Причиною підвищеного тиску міг бути емоційний сплеск, переживання. ОСОБА_6 також не наполягав на госпіталізації, оскільки якби він наполіг, то його б відвезли в лікарню. Працівники поліції приїхали після них, зайшли вже коли вона була в квартирі, огляд постраждалого проводили, коли працівники поліції були поруч. У фельдшера швидкої допомоги немає повноважень давати рекомендації людині щодо подальшого лікування, лише рекомендації звернутись до свого лікаря.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що з обвинуваченим знайомий. У 2018 році чи на початку 2019 року до нього прийшли працівники поліції та забрали телефон. Вони прийшли з обшуком і одразу запитали чи знає він ОСОБА_17 та питали про телефон. Він одразу показав телефон, працівники поліції відкрили його звірили номера, сказали, що він крадений та забрали його. Цей телефон він раніше купив у обвинуваченого ОСОБА_3 за 150 грн. Обвинувачений сказав йому, що це його телефон, він не знав, що телефон крадений. Обвинувачений гроші за телефон йому не повертав, але претензій до нього він не має, після цього не спілкувався.

За клопотанням сторони захисту судом допитані також свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які кожен окремо, підтвердили, що між обвинуваченим та потерпілим з 2016 року склались неприязні стосунки та виникали сварки через замок на даху у їх під`їзді, який обіцяв повісити ОСОБА_6 . При цьому вказані особи не були свідками та очевидцями подій, що відбувались між обвинуваченим та потерпілим 26 вересня 2018 року, близько 19.30 годині у під`їзді, тому суд вважає вказані покази такими, що не містять жодної інформації про обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні або інших обставин, що мають значення, а також не можуть підтвердити достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а отже в розумінні ст. 85 КПК України не є належними доказами.

Крім показів самого обвинуваченого, потерпілого та свідків, на підтвердження провини обвинуваченого прокурором надано, а судом досліджено також наступні письмові докази.

Протокол огляду місяця події з фототаблицею від 26 вересня 2018 року, приміщення під`їзду №2 буд. АДРЕСА_2 , а саме ділянки розташованої на 4-му поверсі вищевказаного під`їзду де на площадці знаходяться 4 квартирі №23,30,31,32, в ході огляду нічого не вилучено та не виявлено (т.1 а.к.п.93-97).

Картку виклику швидкої допомоги № 558 від 26.09.2018 року, згідно якої ОСОБА_6 заявляв скарги на тремтіння в тілі, удар в грудну клітину. Попередній діагноз: ситуаційна реакція, симптоматична гіпертензія (т.1 а.к.п.99).

Протокол обшуку від 15.01.2019 року, який проведений на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2019р., в ході якого ОСОБА_16 добровільно видав мобільний телефон марки «Samsung GТ-S 6510» ІМЕІ НОМЕР_3 в корпусі чорно-синього кольору з картою micro CD «Kingston», пояснивши, що він купив його у малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_17 (т.1 а.к.п.101-106).

Постанова від 15.01.2019 року, відповідно до якої визнано речовим доказом мобільний телефон марки «Samsung GТ-S 6510» ІМЕІ НОМЕР_3 , який передано власнику ОСОБА_6 під зберігальну розписку, а також карту micro CD «Kingston», яку передано до камери схову речових доказів Покровського ВП КВП квитанція № 2555 (а.к.п.107 -109).

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 625 від 15.01.2019 року ринкова вартість, станом цін 26.09.2018 року, мобільного телефону «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_5 в корпусі чорного кольору, придбаного 2012 році, бувшого у використанні, становила 373, 50 грн. (а.к.п.111-114).

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 15.01.2019 року, в ході якого свідок ОСОБА_16 серед пред`явлених йому на фотознімках осіб, впізнав чоловіка зображеного на фото під №1, як чоловіка на ім`я ОСОБА_17 , у якого він на при кінці вересня 2018 року придбав мобільний телефон «Samsung GТ-S 6510». ІМЕІ НОМЕР_3 . Складено фототаблицю. Згідно додатку, на фото № 1 зображений обвинувачений ОСОБА_3 (т.1 а.к.п. 115-118);

Протокол проведення слідчого експерименту від 17.01.2019 року, в ході проведення якого, у присутності захисника та понятих, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив та показав на місці, що 26 вересня 2018 року близько 19.00 години він вийшов зі свої квартири АДРЕСА_4 , на 3 поверсі зустрів ОСОБА_6 , який йому повідомив, що вже поставив замок. Після чого, ОСОБА_3 прослідував за ОСОБА_6 на площадку 4-го поверху побачив, що замку не має і між ними почалась сварка і обвинувачений сказав ОСОБА_6 , що необхідно розібратися по чоловічому. ОСОБА_6 злякався, почав дзвонити в кв. АДРЕСА_5 та кричати, щоб викликали поліцію, одночасно ОСОБА_6 дістав свій мобільний телефон, утримував в руці, при цьому ОСОБА_3 наніс удар по мобільному телефону, від удару який упав. Після чого, ОСОБА_3 підняв з підлоги мобільний телефон ОСОБА_6 та пішов вниз сходами. ОСОБА_3 не застосовував насилля до ОСОБА_6 та не погрожував йому. При цьому в ході слідчого експерименту продемонстрував два різних механізми нанесення удару своєю рукою по руці потерпілого, в якій був телефон, спочатку відкритою долонею правої рики зверху вниз по руці статиста, а потім тильною стороною відкритої долоні правої руки. При цьому вказав, що від нанесеного удару, телефон випав з руки потерпілого. (т.1 а.к.п. 128-132). Судом також досліджено безпосередньо в судовому засіданні за участю всіх учасників процесу відеозапис проведеного слідчого експерименту.

Протокол пред`явлення речей для впізнання від 18.01.2019 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав та вказав на належний йому мобільний телефон під № 1 «Samsung GТ-S 6510». ІМЕІ НОМЕР_3 , в корпусі чорно-сірого кольору, по периметру в металевому корпусі за загальним виглядом, формою, кольором (т.1 а.к.п. 133-136);

Протокол проведення слідчого експерименту від 19.01.2019 року, в ході проведення якого, у присутності понятих, потерпілий ОСОБА_20 , пояснив та продемонстрував, як 26 вересня 2018 року близько 18.30 години, в під`їзді № 2 будинку АДРЕСА_2 він зустрів свого сусіда ОСОБА_3 , який був агресивно налаштований, перешкоджав йому зайти в квартиру. Потерпілий подзвонив у сусідню квартиру АДРЕСА_5 і правою рукою достав з карману свій мобільний телефон «Самсунг», попередивши ОСОБА_3 , що буде все фіксувати для поліції. В цей час ОСОБА_3 наніс йому один удар кулаком правої руки в область грудної клітини, і одразу ж цією ж рукою наніс удар по руці, від якого телефон впав на підлогу. ОСОБА_3 підняв телефон та втік сходами, а він викликав за допомогою сусідки поліцію та швидку. (т.1 а.к.п. 137-140). Судом також досліджено безпосередньо в судовому засіданні за участю всіх учасників процесу відеозапис проведеного слідчого експерименту.

Постанову від 10.12.2018 року, відповідно до якої визнано речовим доказом та долучено до матеріалів справи в якості речового доказу CD-R диск з інформацією ПрАТ «Київстар» Вх.№ 34997 (т.1 а.к.п.154).

Постанову від 21.11.2018 року, відповідно до якої визнано речовим доказом та долучено до матеріалів справи в якості речового доказу CD-R диск з інформацією ПрАТ «Київстар» вх.№ 31350 (т.1 а.к.п.158-160).

При дослідженні наданих доказів сторони обвинувачення, судом порушень вимог ст. ст. 104, 223, 240 КПК України не встановлено.

Стороною захисту будь-які докази, окрім показань двох свідків та характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, суду не надавались.

Оцінюючи досліджені докази, які визнані судом належними та допустимими, як кожен окремо, так і в їх сукупності між собою, співставляючи їх з отриманими в ході судового розгляду показами самого обвинуваченого, а також потерпілого та свідків, суд констатує їх повну узгодженість та достатність для встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінуємого йому злочину.

Заперечення обвинуваченого факту застосування ним будь-якого насильства до потерпілого, зокрема несення ударів, спростовуються показами самого обвинуваченого, який не заперечував нанесення удару по руці потерпілого як в ході досудового розслідування так і під час судового розгляду, від якого мобільний телефон випав на підлогу, а також і показами потерпілого, які повністю узгоджуються з письмовими доказами по справі. Факт застосування обвинуваченим насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, зокрема одного удару в ділянку тулубу підтверджується також карткою виклику швидкою допомоги та показами працівника швидкої допомоги, допитаного в судовому засіданні.

Твердження сторони захисту щодо відсутності доказів на підтвердження наявності у потерпілого будь-яких тілесних ушкоджень, зокрема висновку судово-медичного експерта, суд відхиляє як такі, що не гуртуються на законі, оскільки для встановлення такої кваліфікуючої ознаки ч.2 ст.186 КК України як застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, медичний висновок не є обов`язковим доказом.

Так, під час вчинення грабежу може застосовуватись як фізичне, так і психічне насильство, обов`язковою ознакою якого є відсутність загрози для життя та здоров`я потерпілого. При цьому, фізичне насильство, що може бути застосоване під час грабежу, таке як обмеження волі, зв`язування, побої, нанесення ударів, завдає лише фізичного болю потерпілій особі і, на відміну від легких тілесних ушкоджень, не спричиняє порушення анатомічної цілісності тканин, органів чи функцій.

Невизнання обвинуваченим інкримінуємої кваліфікації вчиненого злочину, ґрунтується на помилковому тлумаченні його кваліфікуючих ознак, оскільки застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого не ставиться у провину обвинуваченому ОСОБА_3 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду доведено належними та допустимими доказами обставини застосування обвинуваченим фізичного насильства до потерпілого, яке хоча і не було небезпечним, але завдало фізичного болю потерпілому.

Заперечення стороною захисту наявності у обвинуваченого будь-якого умислу на заволодіння майном потерпілого на початку конфлікту, а також посилання на причини конфлікту, який розпочався ще у 2016 році, жодним чином не спростовують провини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

З огляду на наведені обставини, виходячи з сукупності всіх встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду доведено поза будь-яким розумним сумнівом винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: відкритого викрадення, чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, згідно ст.ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги обставини справи, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, суд оцінює позицію сторони обвинувачення щодо необхідності призначення покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, а також думку потерпілого щодо необхідності призначення максимально суворого покарання, при цьому суд доходить висновку, що заявлене покарання не буде відповідати меті його застосування, передбаченій ст.50 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, дотримуючись вимог ст. ст. 50 і 65 КК України, якими передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, суд враховує також досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого з висновком про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі, що не становитиме високої небезпеки для суспільства.

Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

З урахуванням наведеного, суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі та звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений, витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді домашнього арешту сплинув , питання про продовження його дії перед судом не ставилось.

На підставі викладеного, керуючись ст.370, 371, 374, 395 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на три роки, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: CD-R диск з інформацією ПрАТ «Київстар» вх. № 31350, DVD-R диск з інформацією ПрАТ «Київстар» вх. № 34997 залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «Samsung GT-S 5610» ІМЕІ НОМЕР_3 , в корпусі чорно-сірого кольору - залишити у потерпілого ОСОБА_6 за належністю. Карту micro CD «Kingston», що перебуває на зберіганні у Покровському ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області квитанція № 2555 повернути потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1