Справа № 206/3462/20
Провадження № 1-кп/206/286/20
У Х В А Л А

12 листопада 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого суді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000461 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000461 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.
25 серпня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 жовтня 2020 року.
В подальшому строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було продовжено на строк до 20 листопада 2020 року включно.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали.
Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та захисники-адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.
Заслухавши думку прокурора, обвинувачених, захисників обвинувачених та самих обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Стаття 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачає види запобіжних заходів, серед яких є найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Отже, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд враховує, що останні обвинувачуються у вчиненні злочинів невеликої тяжкості, неодноразово судимі за злочини з корисливих мотивів, вчинили злочини в період іспитового строку, не працевлаштовані, постійного джерела доходу не мають, що може спонукати їх до вчинення нових корисливих злочинів, відсутні сталі соціальні зв`язки та, знаючи про покарання, обвинувачені можуть переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, отже ризики, які виправдовують тримання їх під вартою, не відпали, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст.183 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а саме тримання під вартою на строк до шістдесяти днів.
Задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченим розмір застави відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України в розмірі, передбаченому ч.5 ст. 182 КПК України, застосувавши таким чином альтернативний запобіжний захід.
Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.
У відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже суд вважає за необхідне визначити розмір застави відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму працезданих осіб, встановленого на 1 січня 2020 року - 2102 грн. Враховуючи дані обвинувачених, суд вважає, що сума у розмірі 42040 грн. (20 прожиткових мінімумів для працезданих осіб) буде достатньою для внесення у якості застави, а підстав для зменшення суми застави судом не встановлено.
В силу ч. 3 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.
Суд не може прийняти доводи обвинувачених та захисників-адвокатів про те, що застосовування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, а можливо застосувати запобіжний захід, такий як цілодобовий домашній арешт, у зв`язку з тим, що ризики, наведені прокурором, заслуговують на увагу, оскільки обвинувачені неодноразово судимі за злочини з корисливих мотивів, вчинили злочини в період іспитового строку, не працевлаштовані, постійного джерела доходу не мають, що може спонукати їх до вчинення нових корисливих злочинів, відсутні сталі соціальні зв`язки та, знаючи про покарання, обвинувачені можуть переховуватись від суду.
Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачені не позбавлені можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну їм запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.
Таке продовження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Керуючись ст. ст. 177, 182, 197, 331, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строків дії запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до 10 січня 2021 року включно, щодо кожного з обвинувачених.
Визначити ОСОБА_7 , ОСОБА_6 заставу у розмірі 42040 гривень кожному, яка може бути внесена як самими обвинуваченими так і іншими фізичними або юридичними особами (заставодавцями).
Обвинувачені або заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: одержувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030200, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA5026001, код класифікації доходів бюджету: 22030200.
Покласти на ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до Самарського районного суду м. Дніпропетровська;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому вони проживають, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з представником потерпілого та свідками.
В задоволенні клопотань захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_5 про зміну запобіжних заходів обвинуваченим на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Ухвала відповідно до Рішення Конституційного суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1