н/п 1-кс/953/8179/20
"26" жовтня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
представника заявника - адвоката ОСОБА_3 ,
прокурора - ОСОБА_4 ,

встановив:
В обґрунтування клопотання посилався на те, що рішенням господарського суду Харківської області від 02.09.2020 позов ПП «Донремсервіс» задоволено та ухвалено стягнути з ФОП ОСОБА_6 на користь ПП «Донремсервіс» суми безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 897 000 гривень та судових витрат. Однак звернути стягнення на вищевказані грошові кошти ПП «Донремсервіс» не має змоги через те, що ухвалою слідчого судді від 22.10.2019 р. на них накладено арешт шляхом заборони розпорядження цими грошовими коштами.
Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити.
Слідчий суддя, вислухавши доводи представника заявника, прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
22.10.2019 р. ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти в розмірі 897 000 гривень, які належать ПП «Донремсервіс», та знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ФОП « ОСОБА_6 » (МФО банку НОМЕР_2 , код отримувача НОМЕР_3 ), шляхом заборони розпорядження грошовими коштами в сумі 897 000 гривень.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування…, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.
Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, слідчому судді не надано, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту з майна.
Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді від 22.10.2019 р. при розгляді клопотання про арешт майна, не змінилися, а саме те, що арештоване майно є речовим доказом матеріальним об`єктом, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Заявником не доведена необхідність скасування застосованого судом арешту на майно в рамках кримінального провадження, оскільки на думку слідчого судді наявні ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1