Справа № 454/1072/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1 ,
Провадження № 11-кп/811/557/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 454/1072/20 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Жвирка Сокальського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 22 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22 квітня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) місяць. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбуття покарання із встановленням 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ст. 76 КК України обов`язки. Вирішено питання щодо речових доказів.
Відповідно до ухвали від 22 квітня 2020 року виправлено описку у вироку Сокальського районного суду Львівської області та викладено абзац перший резолютивної частини вироку наступним чином: « ОСОБА_5 визнати винним по ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік».
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 02 березня 2020 року близько 21 год. 30 хв., діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, перебуваючи в сквері, що поблизу автобусної зупинки «Імені Б. Хмельницького», розташованої на вулиці Шептицького в м. Сокаль Львівської області, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_9 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, з кишені його куртки таємно викрав належний останньому мобільний телефон марки «Neffos C5 PlusTp-link модель: ТР7031А, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 700 грн., в який було поміщена карта пам`яті на 8 СВ вартістю 130 грн. та сім-карту оператора Лайфселл № НОМЕР_3 вартістю 60 грн., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, скориставшись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.
На вирок суду перший заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор покликається на те, що суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального законів, не врахував і не надав об`єктивної оцінки усім обставинам, які мають значення для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, а саме: ступеню тяжкості, обставинам вчинення злочину і даним про особу обвинуваченого, та дійшов необґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, належних і достатніх мотивів прийняття такого рішення не навів. Зокрема, на думку прокурора, не враховано те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, у тому числі тяжких, та маючи непогашену судимість повторно з корисливих мотивів вчинив крадіжку чужого майна. При цьому, злочин ОСОБА_5 вчинено щодо особи, яка перебувала у безпорадному стані. Звертає увагу, що ОСОБА_5 звільнений з місць позбавлення волі 16.05.2019, а новий злочин вчинив уже 02.03.2020. Крім того, звертає увагу, що суд допустив порушення норм кримінального закону та визначив ОСОБА_5 покарання, не передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 місяця позбавлення волі.

На апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_5 подав заперечення. Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просить вирок суду щодо нього залишити без змін.

У ході апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала, покликаючись на викладені в ній мотиви. Додатково повідомила, що після ухвалення вироку 22.04.2020 судом було винесено ухвалу про виправлення описки, якою внесено виправлення в резолютивну частину вироку та ОСОБА_5 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Вважає таку ухвалу незаконною, яка підлягає скасуванню.
Обвинувачений ОСОБА_5 апеляційну скаргу прокурора заперечив, вважає вирок суду законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_7 щодо апеляційної скарги прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з таких підстав.
При прийнятті рішення суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Зазначених вимог суд першої інстанції не дотримався. При призначенні ОСОБА_5 покарання, у мотивувальній частині вироку суд першої зазначив лише про обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання. При цьому суд жодним чином не дослідив дані про особу винного та не врахував ступеня тяжкості вчиненогозлочину.

У мотивувальній частині вироку зазначено, що суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 (який раніше судимий) і попередження нових злочинів, застосовування до нього міри покарання у виді позбавлення волі.
У той же час, у резолютивній частині суд призначає ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) місяць та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільняє від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, не навівши у мотивувальній частині підстав для такого звільнення.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Відповідно до ст. 63 КК України, покарання у виді позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років.
Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді арешту строком від трьох до шести місяців, обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання, допустив порушення наведених норм кримінального закону.
Ухвалою від 22 квітня 2020 року Сокальський районний суд Львівської області виправив описку у вироку від 22.04.2020, та виклав абзац перший резолютивної частини вироку наступним чином: « ОСОБА_5 визнати винним по ст.185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік».
Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки, незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Постановлена місцевим судом ухвала, якою внесено зміни у вирок цього ж суду в частині призначення покарання, на думку колегії суддів, не ґрунтується на законі, оскільки виходячи з положень ст. 379 КПК України суд має право виправити в судовому рішенні лише допущені описки та очевидні арифметичні помилки. Питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання, допущеного судом першої інстанції, не є опискою, яку місцевий суд може виправити самостійно.
Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд, який 12 липня 2018 року у справі № 127/13656/16-к задовольнив касаційну скаргу прокурора, вмотивовану тим, що суд першої інстанції змінив раніше призначене цим самим судом покарання як описку.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок та ухвала про виправлення описки - скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 в суді першої інстанції, оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними та не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Скасовуючи вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів апеляційної скарги прокурора.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вищевикладені істотні порушення кримінального процесуального закону й ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок та ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 22 квітня 2020 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

Призначити в Сокальськоиу районному суді Львівської області новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України зі стадії підготовчого судового провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4