Справа №333/2230/20
Провадження №1-кп/333/473/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001072 за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, який має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2020 року приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, знаходячись поблизу АЗС «ОККО» по вул. Чубанова, буд. 13Г в м. Запоріжжі, шляхом привласнення знайденого, придбав згорток з вмістом кристалічної речовини, яка згідно з висновком експерта від 17.04.2020 року №7-1052, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої складає 0,3398 г в перерахунку на основу, яка відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, віднесена до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено (Таблиця І, Список №2), де одразу був зупинений працівниками поліції, які виявили та в подальшому вилучили вказану психотропну речовину, яку ОСОБА_4 зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

Своїми діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

В підготовчому судовому засіданні захисник заявив клопотання про долучення до матеріалів справи та затвердження угоди від 21.07.2020 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 , за змістом якої: обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і в подальшому в судовому засіданні зобов`язується беззастережно визнати себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті та у п. 1 даної угоди, і під час підписання угоди про визнання винуватості підтверджує цей факт. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що, відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора та обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Сторони розуміють наслідки невиконання цієї угоди, передбачені ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника та просив суд затвердити угоду від 21.07.2020 року про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення заявленого захисником клопотання.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження №0001072, дійшов висновку про затвердження наведеної вище угоди та ухвалення вироку на підставі угоди з огляду на наступне.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Статтею 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом перед ухваленням рішення з`ясовано, чи цілком розуміє обвинувачений права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають та не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Згідно з ст. 124 КПК України, документально підтвердженні судові витрати на проведення судової хімічної експертизи в сумі 653,80 грн. судом покладаються на ОСОБА_4 .

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України

Керуючись ст. ст. 314, 374, 468-470, 472-475 КПК України, -

П Р И С У Д И В:

Затвердити угоду від 21 липня 2020 року, укладену між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 про визнання винуватості за ч. 1 ст. 309 КК України і призначення обвинуваченому узгоджену сторону міру покарання.

Визнати ОСОБА_4 винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

- кристалічну речовину, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якої складає 0,3398 г в перерахунку на основу, передана на зберігання в камеру схову речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.
Витрати за проведення судово-хімічної експертизи від 17.04.2020 року №7-1052 в розмірі 653 грн. 80 коп. стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

На вирок суду з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1