Справа № 127/9176/20
Провадження №11-кп/801/1351/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001192 від 30.05.2019, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2020, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва Російської Федерації, громадянина Росії, одруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання або роботи.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме диск, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишено при матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 тридцять тисяч триста двадцять гривень майнової шкоди, десять тисяч - відшкодування моральної шкоди та чотири тисячі витрат на правову допомогу. В решті позову відмовлено.

Судом встановлено, що 29.05.2019 приблизно о 19:08 год ОСОБА_7 на мотоциклі під особистим керуванням приїхав на територію бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в м. Вінниці поблизу вул. Будівельників. Підійшовши до ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , діючи з мотивів особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_11 , шляхом заподіяння йому тілесних ушкоджень, умисно, мотоциклетним шоломом, який зняв з голови та тримав в обох руках, наніс один удар в голову ОСОБА_11 , заподіявши останньому тілесні ушкодження, від чого ОСОБА_11 втратив рівновагу та впав на дорогу. Після цього ОСОБА_7 залишив місце події.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1399 від 24.12.2019, спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді забитої рани з крововиливом слизової оболонки нижньої губи, саден червоної кайми нижньої губи, саден ділянки правого ліктьового суглобу, правої гомілки, травматичного дефекту коронкової частини на 1/4 поверхні та перелому на рівні кореня 1-го зуба верхньої щелепи справа, травматичного дефекту коронкової частини 2-го зуба верхньої щелепи зліва на 2/3 поверхні. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1399 від 24.12.2019, забита рана з крововиливом слизової оболонки нижньої губи, садна червоної кайми нижньої губи, садна ділянки правого ліктьового суглобу, правої гомілки належать до легких тілесних ушкоджень. Травматичний дефект коронкової частини на 1/4 поверхні та перелом на рівні кореня 1-го зуба верхньої щелепи справа, травматичний дефект коронкової частини 2-го зуба верхньої щелепи зліва на 2/3 поверхні, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили незначну втрату загальної працездатності.
Не погодившись із ухваленим вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи вирок у частині вирішення цивільного позову незаконним і необґрунтованим, просить вирок змінити: цивільний позов потерпілого задовольнити частково, стягнувши з нього на користь потерпілого ОСОБА_11 10320 грн матеріальної шкоди, у відшкодування завданої моральної шкоди та витрат на адвоката відмовити. Крім того просить зменшити іспитовий строк до одного року.
На обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів, які б могли свідчити про спричинення потерпілому ОСОБА_11 моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Посилається на визнання вини, щире каяття, позитивну характеристику, які суд не врахував признаючи іспитовий строк два роки.
Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 - не оскаржений.
У поданих запереченнях представник потерпілого - адвокат ОСОБА_10 , вважаючи вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 безпідставними, просить її залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2020 щодо ОСОБА_7 - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку, доводів, викладених у апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 і запереченнях представника потерпілого ОСОБА_10 ; вислухавши доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу за наведених у ній обставин; доводи прокурора ОСОБА_6 , який заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим, просив залишити цей вирок без змін; доводи представників потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому ОСОБА_7 останнє слово, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу обвинуваченого такою, що задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинило незначну втрату працездатності за обставин, установлених судом, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які ретельно досліджені, належно оцінені та детально викладені судом у вироку.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним даним, які містяться в наступних зібраних і наведених у вироку джерелах доказів: показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_11 , а також свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та письмових доказах у справі.
Відповідність висновків суду, викладених у вироку суду першої інстанції, фактичним обставинам кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_7 та іншими учасниками судового провадження не заперечується.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити в зазначеній його частині законний і обґрунтований вирок, перевіркою провадження судом апеляційної інстанції не виявлено.
Отже, вирок суду першої інстанції згідно з вимогами ст. 370 КПК України відносно ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм як матеріального права, так і з дотриманням вимог відносно кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені зазначеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно визначених статтею 94 цього Кодексу правил, які ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, кожний зібраний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність усіх зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення з вирішенням питань, зазначених у статті 368 КПК України, з правильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та вірною кваліфікацією діяння обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Покарання ОСОБА_7 призначене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65, 75, 76 КК України, врахуванням фактичних обставин справи, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
Підстав для зменшення терміну іспитового строку колегія суддів не вбачає.
Що стосується вимог апеляційної скарги обвинуваченого про зміну вироку суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого шляхом часткового його задоволення, стягнення з нього на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоди, а у відшкодування завданої моральної шкоди та витрат на правову допомогу відмовити, колегія суддів вважає такі безпідставними та з ними не погоджується, виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 129 КК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково або відмовляє в ньому.
За змістом ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1667 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відтак, цивільний позов у даному кримінальному провадженні вирішений судом першої інстанції відповідно до вимог кримінального процесуального та матеріального цивільного закону. При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність жодних доказів, які б могли свідчити про спричинення потерпілому ОСОБА_11 моральної шкоди та витрат на правову допомогу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки потерпілий безумовно зазнав певних моральних страждань внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_7 , суд задовольнив цивільний позов частково, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
Крім того, суд правильно вирішив питання про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки вина обвинуваченого доведена та потерпілим надано платіжний документ-квитанцію від 04.06.2019, виписану адвокатом ОСОБА_10 , яка представляла його інтереси в суді.
Таким чином цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, судом першої інстанції вирішений відповідно до вимог ч. 1 ст. 129 КПК України, ст.ст. 1166 ч. 1, 1167 ч. 1 Цивільного кодексу України, а тому підстави для відмови в стягненні моральної шкоди, про що ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_7 , - відсутні.
Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2020 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4