КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:
прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання прокурора групи прокурорів Офісу Генерального прокурора прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 про арешт майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, а саме: грошові кошти у загальній сумі 1 562 000 гривень, грошові кошти у сумі 59 600 доларів США.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що вказане майно відповідає ознакам речового доказу, оскільки використовувалось як засіб знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, власника майна та його представника, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а відтак такою, яку необхідно залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, в провадженні СУ ФР ОВПП ДФС перебувають матеріали кримінального провадження №0000986 від 02.06.2020, відносно службових осіб TOB «НАН» (код за ) що до умисного ухилення від сплати податків, а також за фактом вчинення службовими особами ТОВ «НАН» () за попередньою змовою з керівниками підприємств задіяними для переведення в готівку державних коштів, зокрема з ТОВ «Кольт» (), ТОВ «Ком Ін Ком ЛТД» (), ТОВ «Сумистаб-Буд» (), ТОВ «Торгово-Виробнича Компанія "Престиж» (), які в свою чергу по ланцюгу постачання здійснювали придбання товарів/робіт/послуг у ТОВ «Будівельна Компанія "Метсервіс» (), ТОВ «Кріалайф Еверідж» (), ТОВ «Вітара Імпекс» (), ТОВ «Імона Груп» (), ТОВ «Лане Рітейл» (), ТОВ «Стокхолд» (), ТОВ «РКЦ-Н» (), ТОВ «Торгова Компанія "Гарант Буд"» (), ТОВ «Торгово Компанія "Ельбрус"» (), ТОВ «Абстракт Сервіс» (), ТОВ «Канопус Груп» (), TOB «Слендер Компані» (), TOB «Фенрір Тім» (), ТОВ «Гвардіо Тім» (), ТОВ «Ефект Промо» (), ТОВ «Будівельна Фірма Єпецбудінвест» (), ТОВ «Євробуд-Центр» (), ТОВ «Торгова Група Ланекс» (), ТОВ «Компанія Єврофлешмоб» (), ПП "Трейд Девелопмент" (), ТОВ "Розрахунково- комерційний центр" (), Дочірнє Підприємство «Неман Україна Рітейл» ТзОВ «Неман Україна» (), ТОВ «Альмінда Прайм» (), ТОВ «Велесгард» (), 1111 «Турайс-Н» (), ТОВ «Оптторг КРН» (),ТОВ «Оптторгінформ» (), ТОВ «Оптторгтренд» (), ТОВ «Оптфудсторг» (), ТОВ «Органкоксіст» (), ТОВ «Отрікс5» (), ТОВ «Офінсант» (), ТОВ «Пайпертрейд» (), ТОВ «Паннелскомпані» (), ТОВ «Піналлгруп» (), ТОВ «Піріусс» (), ТОВ «Пірмопт» (), ТОВ «Праймустрейд» (), ТОВ «Продакшноптторг» (), ТОВ «Профітгрупс» (), ТОВ «Опенсолюш» (), ТОВ «Роуманопт» (), ТОВ «Еммітрейд» (), ТОВ «Морлунара» (), ТОВ «Річінформ» (), ТОВ «Натурпродакт» (),ТОВ «Лашфінанс» (), ТОВ «Інфінсолюш» (),ТОВ «Єанісмарт» (), ТОВ «Ємарткоутч» (),ТОВ «Минус-ОПТ» (), ТОВ «Єіріусстройопт» (), ТОВ «Євітлоділ» (), ТОВ «Омега ЛДБ» (), ТОВ «Файндконсліт» (), ТОВ «Грінсістемс» (), ТОВ «Єайнсінформейшн» (), ТОВ «Оілфірм» (), ТОВ «Єоутрейдж» (), ТОВ «Єезенстайл» (), ТОВ «Скоклімітед» (), ТОВ «Рейстайл» (), ТОВ «Мекоратрейд» (), ТОВ «Єайнс-ЛТБ» (), ТОВ «Оптіумфінанс» (), ТОВ «Мургас» (), ТОВ «Ликстрейд» (),ТОВ «Єейфоптторг» (), ТОВ «Девелопт200» (), ТОВ «Фікстон» (), ТОВ «Артезій» (), ТОВ «Борумс» (), ТОВ «Чаркілз» (), ТОВ «Донтон» (), ТОВ «Автотехбест» (), ТОВ «Холмарт» (), ТОВ «Гилтонторг» (), ТОВ «Ферумон» (), ТОВ «Девіж» (), TOB «Гідрогент» (), TOB «Літінт» (), TOB «Гилнеас» (), TOB «Веуторг» (), TOB «Реролз» (), TOB «Гласопттрейд» (), TOB «Вінд-ЛБТ» (), TOB «Вудотакс» (), TOB «Веарторг» (), TOB «Гард-Групс» (), TOB «Аккомпанітрейд» (), TOB «Блектрейдінг» (), TOB «Блм 2018» (), TOB «Вердікомп» (), TOB «Візіттрейд» (), TOB «Аланіксбізнес» (), TOB «Вайтсолюшн» (), TOB «Білдінгопттрейд» (), TOB «Гріннпал» (), TOB «Віндспейс» (), TOB «Дрейнтон» (), TOB «Бутоніум» (), TOB «Вольфкасл» (), TOB «Екофудлайф» (), TOB «Аргентус» (), TOB «Кальцетрон» (), TOB «Протарт» (), TOB «Дорнасус» (), TOB «Амкрад» (), TOB «Отенда» (), TOB «Таурахо» (), TOB «Поргонтол» (), TOB «Плюмберт» (), TOB «Кріпстоун» (), TOB «Оргритор» (), TOB «Андиніум» (), TOB «Антиблокер» (), TOB «Фінсігрупп» (), TOB «Аттума» (), TOB «БАЛРОГ» (), TOB «Бегінтон» (), TOB «Беллтон» (), TOB «Беорн» (), TOB «Блекхарт» (), TOB «Брантор» (), TOB «Варсонг» (), TOB «Велсіджоб» (), TOB «Гваихр» (), TOB «Грандфилд» (), TOB «Добромяс» (), TOB «Еммітан» (), TOB «Енертник» (), TOB «Жайворка» (), TOB «Картунд» (), TOB «Кроссбоунс» (), TOB «Ксавин» (), TOB «Ларіфілд» (), TOB «Локджо» (), TOB «Дасінформ» (), TOB «Окріпник» (), TOB «Ікстрейд» (), TOB «Оптогор» (), TOB «Індастрі-ЛБД» (), TOB «Каунтлайф» (), TOB «Палміндустрі» (), TOB «Перекіст» (), TOB «Рейласс» (), TOB «Репарон» (), TOB «Рокетсіті» (), TOB «Келкіс» (), TOB «Кєрефстайл» (), TOB «Єаннікул» (), TOB «Кіріформ» (), TOB «Кірчінг» (), ТОВ «Сільвермейн» (), ТОВ «Компаніджаст» (), ТОВ «Єтормай» (), ТОВ «Консалтформ» (), ТОВ «Конфірмтрейд» (), ТОВ «Копідевелопт» (), ТОВ «Таскмастер» (), ТОВ «Крузіндастрі» (), ТОВ «Торнгтон» (), ТОВ «Лайнсистем» (), ТОВ «Лептоптіус» (), ТОВ «Ліддіал» (), ТОВ «Лідерскомпані» (), ТОВ «Тулкас» (), ТОВ «Лімітедфінанс» (), ТОВ «Ліпскомпані» (), ТОВ «Мастерсвойт» (), ТОВ «Масткомс» (), ТОВ «Меблеоптторг» (), ТОВ «Медійнтрейд» (), ТОВ «Металфікс» (), ТОВ «Мілтаймс» (), ТОВ «Канделопт» (), ТОВ «Мірацій» (), ТОВ «Мітліф» (), ТОВ «Ємоллерфінанс» (), ТОВ «Фінансі-ЛЛТ» (), ТОВ «Фінансістрейд» (), ТОВ «Фіндагр» (), ТОВ «Фінпрофіт» (), ТОВ «Флайстрейд» (), ТОВ Флешдевелопт» () та іншими підприємствами, дій пов`язаних на привласнення та заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах під час надання послуг з будівництва паркінгу на території аеропорту Бориспіль в період 2018-2019 років, шляхом проведення безтоварних фінансово-господарських операцій ТОВ «НАН» з вищевказаними підприємствами з метою формального документального оформлення (шляхом фіктивного складання договорів, актів здачі-прийняття робіт, надання послуг, рахунків-фактур, видаткових накладних, податкових накладних та інших документів) та подальшого переведення грошових коштів в готівку та розподілення між всіма учасниками злочинної схеми, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України.
Постановою старшого слідчого з ОВС 5-го відділу слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_9 від 23.07.2020 року вказане в клопотанні майно, а саме грошові кошти у загальній сумі 1 562 000 гривень, грошові кошти у сумі 59 600 доларів США визнано в кримінальному провадженні №0000986 від 02.06.2020 речовим доказом.
28.07.2020 року прокурор групи прокурорів Офісу Генерального прокурора прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти у загальній сумі 1 562 000 гривень, грошові кошти у сумі 59 600 доларів США, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено, з посиланням на те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність арешту вказаного майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, наведених вимог закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Відмовляючи у накладенні арешту на майно, слідчий суддя зазначає про те, що наданими матеріалами не доведено існування обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що вказане в клопотанні майно, а саме грошові кошти, належні ОСОБА_7 , можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні чи набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджуються з таким висновком суду першої інстанції та вважає його належним чином обґрунтованим.

Щодо наявності в наданих матеріалах постанови про визнання вказаного майна речовим доказом у кримінальному провадженні, то вона, як вважає колегія суддів, є передчасною, належним чином необґрунтованою та немотивованою, винесеною без належного врахування обставин вчинення зазначених кримінальних правопорушень.
Доводи прокурора про доведеність наявності правової підстави для арешту майна, є, як вважає апеляційний суд необґрунтованими.

Істотних порушень норм КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це зазначається в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням викладеного, за об`єктивним переконанням колегії суддів, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора групи прокурорів Офісу Генерального прокурора прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 про арешт майна, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4383/2020 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1