490/4850/20 10.12.2020
н/п 1-кп/490/686/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4850/20
В И Р О К
11 грудня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого, офіційно працюючого водієм у ТОВ "НІКОТЕК", зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення - військовослужбовець за контрактом на посаді оператора взводу протитанкових керованих ракет батареї протитанкових керованих ракет військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "солдат", -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
11.06.2014р. ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом у військовому званні "солдат", на посаді оператора взводу протитанкових керованих ракет батареї протитанкових керованих ракет військової частини НОМЕР_1 , будучи обізнаним про умови та порядок проходження військової служби, діючи умисно, не маючи поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, не з`явився вчасно до місця несення служби - військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та незаконно перебував за межами вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд до 07.08.2020 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю. Пояснив, що служив у військовій частині НОМЕР_1 у 79 бригаді за контрактом. Під час служби йому доводилось купувати форму та інше за свій рахунок, таким чином коштів не вистачало, у зв`язку з чим був змушений підробляти офіціантом у барах та ресторанах, де заробляв більше, ніж у військовій частині. 11.06.2014р. дійсно не вийшов на службу, однак мав намір повернутись. Приблизно через місяць добровільно з`явився до розташування в/ч НОМЕР_1 та повідомив керівництву про намір продовжити службу. Однак йому пояснили, що наразі він внесений до списків осіб, які самовільно залишили частину, та щоб ОСОБА_4 звернувся до ВСП, які будуть проводити перевірку. У ВСП ОСОБА_4 пояснили, що йому надійдуть відповідні документи та його викличуть повісткою. В подальшому жодних документів від ВСП не надходило, натомість прийшла повістка про виклик до Державного бюро розслідувань, куди ОСОБА_4 добровільно з`явився.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обвинувачений не оспорює фактичні обставини, викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, пояснив в судовому засіданні, що правильно розуміє зміст зазначених обставин та його позиція є добровільною з огляду на що суд вважає їх встановленими.
Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць військовослужбовцем (крім військовослужбовців строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний нетяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, його особу, а саме те, що він за місцем проходження служби характеризується посередньо, не одружений, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, має постійне місце проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває. Окрім того судом враховується щире каяття обвинуваченого та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин ОСОБА_4 призначити покарання відповідно до нижньої межі санкції, встановленої ч. 3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.
Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, слід звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1