Справа № 991/6878/20
Провадження1-кс/991/7066/20
26 серпня 2020 року м.Київ
До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання представника власника майна ТОВ «Глорія Юкрейн» - адвоката ОСОБА_3 , в якому адвокат прохає скасувати передачу в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (надалі Національне агентство або АРМА) частки в статутному капіталі Товариства.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні тексту клопотання та додатково пояснив, що відповідно до приписів законодавства, АРМА не має права реалізовувати корпоративні права ТОВ «Глорія Юкрейн», які належать САФАНА КЕПІТАЛ ЛТД, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва таке право не надано Агентству. Крім того відповідного дозволу на реалізацію також не надавали і уповноважені особи самого Товариства чи його власники САФАНА КЕПІТАЛ ЛТД. Клопотання просив задовольнити та скасувати передачу корпоративних прав в управління АРМА, оскільки запланований продаж не забезпечить, як збереження корпоративних прав, так і не забезпечить збереження їх економічної вартості.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив факт виставлення активів Товариства на продаж Національним агентством та пояснив, що на його думку, Агентство занадто широко толкує надані йому права щодо переданих корпоративних прав. В той же час послався на невірно обраний адвокатом спосіб захисту права власності, оскільки останній має можливість звернутися до суду в рамках цивільного судочинства з метою запобігання можливому порушення прав товариства.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею здійснюється фіксація за допомогою технічних засобів.
Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення адвоката, вивчивши подані ним доповнення та заяви, вивчивши заяву прокурора, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків
Стаття 1 КПК України зазначає, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
В той же час, ч. 4 ст. 9 КПК України зазначає, що у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Відповідно до статті 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд (рішення від 06.03.2018 у справі № 243/6674/17-к).
У даному випадку, чинним кримінальним процесуальним кодексом України, на противагу вирішенню питання накладення арешту та скасування арешту майна, не передбачено, ні в апеляційному, ні в іншому порядку перегляд рішення про передачу активів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, що істотно порушує право осіб на ефективний засіб юридичного захисту.
Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду слідчим суддею питання щодо скасування передачі активів в управління АРМА.
У рішенні по справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» Європейський суд з прав людини зазначив, що справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановлення контролю за її використанням і було надане відшкодування.
За таких обставин, враховуючи, що питання про передачу активів в управління Національному агентству, відповідно до положень КПК України та Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» є похідним і напряму залежить від арешту майна, який повинен передувати, тому слідчий суддя вважає за можливим, з метою забезпечення права осіб на ефективний засіб юридичного захисту, розглянути в цій частині клопотання адвоката ОСОБА_3 та застосувати аналогію закону, за правилами, закріпленими в Главі 17 КПК України.
14.11.2018 листом за № 3211/6.1-33-18/6 Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, повідомило ТОВ «Глорія Юкрейн» про прийняття в управління корпоративних прав Товариства.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (надалі Закон) Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону, управління активами це діяльність із володіння, користування та/або розпорядження активами, тобто забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості або реалізація таких активів чи передача їх в управління відповідно до цього Закону, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні.
Частина 3 ст. 21 Закону зазначає, що управління активами здійснюється на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх вартості.
З огляду на вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що передача корпоративних прав ТОВ «Глорія Юкрейн», в управління АРМА, здійснена на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.03.2018, мала на меті саме забезпечення збереження даних активів та збереження їх економічної вартості.
В ході розгляду клопотання адвокатом не наведено фактів, що прийнятим рішенням про передачу корпоративних прав ТОВ «Глорія Юкрейн» в управління Національному агентству не було досягнуто основної мети такої передачі, а саме: не забезпечено їх збереження та збереження їх вартості. Навпаки, відповідно до наданих суду матеріалів, корпоративні права залишаються актуальними та затребуваними на ринку, оскільки їх передано до ДП «Сетам» для реалізації.
З приводу тверджень адвоката, щодо незаконних дій уповноважених осіб АРМА з приводу передачі активів до ДП «Сетам» для реалізації частки в статутному капіталі ТОВ «Глорія Юкрейн» в частині 100% частки, яка належить Сафана Кепітал ЛТД, слідчий суддя зазначає, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління, а отже дії уповноважених осіб Національного агентства не можуть бути підставою для скасування передачі майна в АРМА.
В той же час, слідчий суддя зазначає, що відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, якщо покупець ще не отримав продане майно позивача, то позивач може запобігти виконанню договору купівлі-продажу, укладеного одним із відповідачем з перевищенням повноважень, шляхом застосування способу захисту, передбаченого частиною другою статті 386 Цивільного кодексу України, звернувшись до суду з вимогою про заборону відповідачам вчиняти дії щодо передання майна продавцем покупцю, мотивуючи свою вимогу відсутністю у продавця права на продаж майна (п. 59 вказаної постанови).
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що підстави для задоволення клопотання представника власника майна ТОВ «Глорія Юкрейн» - адвоката ОСОБА_3 відсутні, а отже клопотання адвоката задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309 КК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1