Справа № 204/8090/20
Провадження № 1-кс/204/1680/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехавіа» про повернення вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2020 року до слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехавіа» про повернення вилученого майна, що був накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.06.2020 року та повернення майна вилученого за результатами обшуку, проведеного слідчим СВ УСБУ у Дніпропетровській області 27.05.2020 року, в рамках кримінального провадження № 0000076 від 11.10.2019 року.

Дослідивши матеріали поданого клопотання, приходжу до висновку, що останнє підлягає поверненню заявникові з наступних підстав.

За приписами п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

З матеріалів клопотання вбачається, що вищевказане клопотання підписане директором ТОВ «Укртехавіа» ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64-1 КПК України, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, може бути: особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником; керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами; працівник юридичної особи. Повноваження представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на участь у провадженні підтверджуються: 1) документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, якщо представником є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні; 2) копією установчих документів юридичної особи, якщо представником є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа; 3) довіреністю, якщо представником є працівник юридичної особи.

Отже, наведені положення передбачали можливість здійснення процесуального представництва юридичною особою як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи за довіреністю.

Однак, разом з цим, 30 вересня 2016 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України та доповнено основний Закон окремими статтями.

Зокрема, Конституцію України було доповнено статтею 131-2, за частинами першої, третьої та четвертої якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Згідно ч.2 ст.1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до статті 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом або коли закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй. Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

За змістом статті 131-2 Конституції України необхідність її додаткової регламентації законом передбачена частиною четвертою цієї статті щодо встановлення винятків представництва в суді адвокатами, зокрема, визначення поняття малозначності справ.

Натомість частини перша та третя статті 131-2 Конституції України не вимагають необхідності їх додаткової законодавчої регламентації, а чинні до введення в дію статті 131-2 Конституції України положення частини другої статті 58 та частини першої статті 64-1 КПК України щодо представництва юридичних осіб, не відповідають зміненим конституційним нормам. Вказана позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду по справі №910/23346/16 від 13 березня 2018 року.

Слід зазначити, що вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу. Наведені положення не порушують саму суть права на оскарження дій (бездіяльності) слідчого або прокурора, не позбавляють осіб їх права на вчинення таких дій шляхом представництва, здійснюваного для юридичних осіб адвокатом, що діє в межах повноважень, наданих йому законодавством та договором.

Жодних доказів того, що ОСОБА_2 є адвокатом, до матеріалів клопотання не додано.

За таких обставин, приходжу до висновку, що при зверненні до суду з клопотанням про повернення вилученого майна, порушено чинний порядок представництва юридичної особи в суді.

Згідно з п.1 ч.2 ст.304 КПК України, скарга, повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Зважаючи на те, що клопотання подано особою, яка не має права подавати скаргу, приходжу до висновку про наявність підстав для його повернення, що не позбавляє заявника права повторного звернення до слідчого судді в порядку передбаченому КПК України у разі усунення причин, які стали підставою для повернення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.131-2 Конституції України, пунктом 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, ст. ст. 1, 58, 64-1, 303, 304, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехавіа» про повернення вилученого майна повернути заявнику.

Роз`яснити заявникові, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді після усунення недоліків, що стали підставою для його повернення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1