Справа № 577/5221/19
Провадження № 1-кп/577/70/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2021 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотопа Сумської області, росіянина, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на хронічні захворювання не страждає, інвалідності не має, раніше не судимого,
у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника цивільного
позивача ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
09 жовтня 2019 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_3 прийшов за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин, які виникли раптово, відбулася сварка.
Під час сварки у ОСОБА_3 виник намір, направлений на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 умисно наніс один удар кулаком правої руки у ділянку лівої лобної частини голови ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді рани у зовнішньому краю лівої брови, яка за висновком експерта № 498 від 07 листопада 2019 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю та надав показання, що ОСОБА_6 він знає як особу з 2015 року, оскільки бачив його, коли приїздив в с. Лобківка Конотопського району Сумської області. До 09 жовтня 2019 року конфліктів між ними не було. 09 жовтня 2019 року близько 06 год. 30 хв. він приїхав в с. Лобківка Конотопського району Сумської області до своє знайомої ОСОБА_8 , щоб допомогти їй по господарству. Ще коли вони їхали до вказаного населеного пункту, то у автобусі між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вник конфлікт, оскільки останній чіплявся до ОСОБА_8 . Разом з ними приїхала також і подруга ОСОБА_8 ОСОБА_9 . Вони всі поснідали, він випив 100 г самогону та пішов на город копати грядки. Близько 13 години, але точний час він не пам`ятає, до нього прийшла ОСОБА_9 та сказала, що ОСОБА_8 пішла до господарства ОСОБА_6 . Він також пішов до господарства ОСОБА_6 . ОСОБА_8 стукала у двері будинку ОСОБА_6 , та коли останній відчинив двері, то почала з`ясовувати з ним стосунки. У будинку ОСОБА_6 була ще якась жінка. ОСОБА_6 стояв на порозі будинку та став відштовхувати ОСОБА_8 . З вказаного приводу він також став сперечатися з ОСОБА_6 . Потім йому здалося, що ОСОБА_6 щось підняв і він думав, що останній вдарить ОСОБА_8 . Тоді він за руку витягнув ОСОБА_6 з будинку на вулицю, повалив його на землю і коли ОСОБА_6 лежав на землі, то наніс йому один удар кулаком правої руки у ліву лобну частину голови. Від вказаного удару у ОСОБА_6 на обличчі була кров. Після цього всі пішли з двору господарства ОСОБА_6 , а останній залишився лежати на землі. В цей же день до нього приїхали працівники поліції та він розповів як все було. З його участю проводився також слідчий експеримент під час якого він показав за яких обставин 09 жовтня 2019 року заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Він згоден з тяжкістю заподіяних ним потерпілому тілесних ушкоджень, які визначені судовою медичною експертизою. Також він відшкодував ОСОБА_6 понесені ним витрати на лікування в розмірі 400 грн 00 коп. Щиро розкаюється у вчиненому. Позовні вимоги фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області про стягнення витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_6 в сумі 2 595 грн 06 коп визнає у повному обсязі. Що стосується цивільного позову ОСОБА_6 до нього про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 5 000 грн 00 коп та моральної шкоди в розмірі 15 000 грн 00 коп, то вказаний позов визнає частково в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн 00 коп. Також згоден відшкодувати ОСОБА_6 витрати за надання правової допомоги в розмірі 500 грн 00 коп.
Вина ОСОБА_3 також доводиться показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який надав показання, що він проживає по АДРЕСА_2 та до 08 жовтня 2019 року взагалі не знав ОСОБА_3 08 жовтня 2019 року він разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 їхав автобусом з м. Конотопа Сумської області до с. Лобківка Конотопського району Сумської області. Разом з ним у вказаному автобусі їхала його сусідка ОСОБА_8 , її подруга та ОСОБА_3 . У автобусі конфліктів між ними не було. Проте, коли вони близько 18 години вийшли з автобусу в с. Лобківка Конотопського району Сумської області, то ОСОБА_11 почав до нього словесно чіплятися, намагався спровокувати на конфлікт. Проте, коли вони дійшли до його будинку, то все припинилося. 09 жовтня 2019 року близько 13 години він перебував у себе вдома та почув стук у двері веранди. Він запитав хто та за голосом впізнав ОСОБА_8 і тому відчинив двері. Коли він відчинив двері, то відразу ж отримав удар лопатою по голові. Вказаний удар прийшовся у ліву лобну частину голови. Лопата розсікла йому брів, тому від вказаного удару у нього пішла кров. Вказаний удар йому наніс ОСОБА_3 . Біля дверей його будинку стояли також ОСОБА_8 та її подруга. ОСОБА_3 ще декілька раз замахувався на нього лопатою, але удари не наніс, бо заважали двері, що ведуть до веранди. До нанесення йому удару ОСОБА_3 нічого йому не говорив. Потім він вийшов на сходи і впав. Коли він лежав на землі, то ОСОБА_3 намагався наносити йому удари руками, але він відбивався ногами, і тому ОСОБА_3 не наніс йому будь-яких ударів. В цей час із будинку вийшла його знайома ОСОБА_10 та, побачивши її, ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та її подруга пішли з його господарства. Після цього він викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Він був госпіталізований до хірургічного відділення КНР КМР «Конотопська ЦРЛ ім. академіка М. Давидова», де перебував на лікуванні з 09 жовтня 2019 року до 15 жовтня 2019 року. Він згоден з визначеною судово-медичною експертизою тяжкістю тілесних ушкоджень, які були заподіяні йому ОСОБА_3 . З його участю у подальшому проводився слідчий експеримент, під час якого він показав за яких обставин ОСОБА_3 09 жовтня 2019 року заподіяв йому тілесні ушкодження. Дійсно ОСОБА_3 відшкодував йому понесені на лікування витрати в розмірі 180 грн 00 коп, про що він написав слідчому відповідну розписку. Заявлений ним цивільний позов підтримує у повному обсязі, а також прохає стягнути з обвинуваченого понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн 00 коп. Міра покарання, яка буде призначена ОСОБА_3 , не має для нього значення, головне, щоб ОСОБА_3 відшкодував заподіяну йому матеріальну шкоду в розмірі 5 000 грн 00 коп та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн 00 коп.
Свідок ОСОБА_12 надала показання, що вона знає ОСОБА_6 близько 20 років як сусіда її свекрів по с. Лобківка Конотопського району Сумської області. До 2017 року відносини між ними були нормальні, ОСОБА_6 товаришував з її свекрами, але після їх смерті ОСОБА_6 з 2018 став приходити до її будинку в с. Лобківка Конотопського району Сумської області, який вона використовує як дачу, та вчиняти сварки. Восени 2019 року, точну дату вона не пам`ятає, близько 17 год. 30 хв. вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 автобусом їхали до с. Лобківка Конотопського району Сумської області. В одному автобусі з ними їхав і ОСОБА_6 . Ще коли вони їхали у автобусі, то ОСОБА_6 почав ображати її, штовхнув її у груди. ОСОБА_3 хотів за неї заступитися, але ОСОБА_6 втік. Наступного дня вранці ОСОБА_3 пішов на город, а вона залишилася у будинку і почула, що близько 10 години у хвіртку хтось сильно постукав. Коли вона вийшла, щоб подивитися, то вже нікого не було, але їй сказали, що приходив ОСОБА_6 , а тому вона вирішила сходити до нього додому. Вона пішла до будинку ОСОБА_6 , він відчинив їй двері, але став брати сокиру. В цей час до будинку ОСОБА_6 підійшли ОСОБА_3 і ОСОБА_9 . В руках у ОСОБА_3 була лопата та він нею вибив сокиру з рук ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_9 одразу ж забрала у ОСОБА_3 лопату. ОСОБА_6 вибіг з будинку і вдарив її ногою у груди. Від вказаного удару вона впала на землю. В цей час ОСОБА_3 взяв ОСОБА_6 руками за одяг і намагався повалити на землю, але не зміг. Тоді вона схопила ОСОБА_6 руками за ногу та він упав на землю. Коли ОСОБА_6 знаходився на землі, то ОСОБА_3 кулаком правої руки наніс йому один удар у голову, зокрема, у скроневу ділянку голови. У ОСОБА_6 пішла кров. Після цього ОСОБА_6 піднявся, взяв сокиру та став бігти за ними, а тому вони втекли з його господарства. Всі вказані дії відбувалися протягом 10-15 хвилин. ОСОБА_3 наніс удар ОСОБА_6 кулаком правої руки, удару лопатою ОСОБА_3 потерпілому не наносив.
Свідок ОСОБА_9 надала показання, що у жовтні 2019 року, точну дату вона не пам`ятає, вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 автобусом їхали до с. Лобківка Конотопського району Сумської області. В одному автобусі з ними їхав і ОСОБА_6 , який почав ображати ОСОБА_8 і тому між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виникла суперечка. Проте, приїхавши в село, вони пішли по своїх домівках. Наступного дня вранці близько 12 години вона знаходилася у будинку ОСОБА_8 , а ОСОБА_3 працював на городі. Вона почула, що у хвіртку хтось постукав та коли вийшла у двір, то побачила, що ОСОБА_8 не має. Вона зрозуміла, що ОСОБА_8 пішла до господарства ОСОБА_6 . Вона сказала про це ОСОБА_3 та вони разом також пішли до господарства ОСОБА_6 . Оскільки ОСОБА_3 пішов зразу з городу, то у нього в руках була лопата. Коли вона прибігла до господарства ОСОБА_6 , то побачили, що ОСОБА_8 та ОСОБА_13 стоять у дворі господарства останнього. В цей час ОСОБА_6 наніс один удар ногою у грудну клітину ОСОБА_8 , від чого остання впала на землю. ОСОБА_6 хотів взяти сокиру, але ОСОБА_3 вибив сокиру з рук ОСОБА_6 лопатою, яку тримав у руках. Після цього вона забрала лопату з рук ОСОБА_3 . В цей час ОСОБА_8 схопилала ОСОБА_6 за ноги, від чого останній впав на землю. Коли ОСОБА_6 підвівся, то ОСОБА_3 наніс йому один удари кулаком правої руки у ділянку лоба. ОСОБА_6 став кричати щось на їх адресу та вони пішли з господарства останнього. З її участю у подальшому проводився слідчий експеримент, під час якого вона показала за яких обставин ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження. ОСОБА_3 наніс удар ОСОБА_13 кулаком правої руки, лопатою він не наносив удари ОСОБА_6 , оскільки лопата була у неї в руках.
За показаннями свідка ОСОБА_10 , вона знає ОСОБА_6 з 2017 року та товаришує з ним. Восени 2019 року, точну дату вона на даний час не пам`ятає, у післяобідній час вона та ОСОБА_6 їхали автобусом в с. Лобківка Конотопського району Сумської області додому до ОСОБА_6 . Коли вони їхали в автобусі, то вона бачила, що ОСОБА_6 свариться з ОСОБА_3 , а до неї також чіплялися дві жінки, які їхали разом з ним. Коли всі вони вийшли з автобуса в с. Лобківка Конотопського району Сумської області, то ОСОБА_3 та дві жінки, які були разом з ним, почали ображати ОСОБА_6 , але він не став підтримувати сварку та вони пішли додому. Вслід ОСОБА_6 вказані жінки сказали, що вони завтра прийдуть до нього додому та вб`ють його. Наступного дня приблизно після 12 години, коли вона та ОСОБА_6 перебували у будинку, то у двері будинку постукали. ОСОБА_6 пішов відкривати двері, а вона залишилася у будинку. Через деякий час, приблизно через 5-10 хв., вона почула, що ОСОБА_6 покликав її. Коли вона підійшла, то побачила, що ОСОБА_6 лежить на землі біля входу до будинку. ОСОБА_6 лежав на спині та у нього на обличчі у ділянці брови була кров, але якої саме брови вона на даний час не пам`ятає. Вона побачила, що на подвір`ї господарства ОСОБА_6 перебуває ОСОБА_3 та дві жінки, яких вона бачила напередодні разом з ним. Одна із вказаних жінок стояла на колінах та тримала праву руку ОСОБА_6 , намагаючись при цьому схопити його за другу руку. Інша жінка стояла поруч з ОСОБА_6 , тримала в руках лопату, замахувалася на ОСОБА_6 , намагаючись нанести йому удар лезом лопати по голові. Проте такий удар вона не нанесла, оскільки побачила, що з будинку вийшла вона. ОСОБА_3 також стояв на колінах, допомагав тримати ОСОБА_6 і вона бачила як ОСОБА_3 наніс один удар кулаком руки у ділянку обличчя ОСОБА_6 , а саме у ділянку губ. Після цього ОСОБА_3 намагався ще нанести удари ОСОБА_6 , але останній захищався. Вказані дії відбувалися до 10 хвилин, а потім ОСОБА_3 та жінки пішли з подвір`я господарства ОСОБА_6 , а вона викликала швидку медичну допомогу, оскільки у ОСОБА_6 була сильно розбита брова та йому стало погано. ОСОБА_3 та жінки в той день були випивши, оскільки від них відчувався запах алкоголю. Будь-яких предметів у руках ОСОБА_3 , коли він наносив удари ОСОБА_6 вона не бачила, лопату тримали тільки жінки. Вона не бачила як ОСОБА_3 наносив удар ОСОБА_6 рукою.
Вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доводиться також висновком експерта № 498 від 07 листопада 2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 на час судово - медичного обстеження мала місце рана у зовнішнього краю лівої брови, синець під лівим оком. ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова» у відділенні № 78 з 09 жовтня 2019 року до 15 жовтня 2019 року з діагнозом: рублена рана чола. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, що підтверджується характером ушкоджень. По часу заподіяння вказані тілесні ушкодження могли утворитися в час, зазначений потерпілим, що підтверджується кольором синця, станом рани та записами медичної документації. Рана, синець - так як для одужання є необхідним час більше 6, але менше 21 дня, згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. На момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий міг перебувати у вертикальному або близькому до нього положенні. Не виключно утворення тілесних ушкоджень внаслідок ударів кулаками рук, носаками взутих ніг і тому подібних предметів на що вказує характер пошкоджень. Виходячи з наявності тілесних ушкоджень потерпілому було здійснено прикладання біля однократної дії травмуючого предмета (а.с. 126-128).
07 листопада 2019 року за участі ОСОБА_3 був проведений слідчий експеримент, під час якого обвинувачений ОСОБА_3 продемонстрував, як саме 09 жовтня 2019 року він наніс удар ОСОБА_6 зокрема, продемонстрував, що перебуваючи у положенні стоячи напроти ОСОБА_6 наніс останньому один удар кулаком правої руки у ділянку лівої частини голови, а саме у лівий висок (а.с 139-140).
Згідно висновку експерта № 537 від 08 листопада 2019 року, не виключено утворення тілесних ушкоджень, які були у ОСОБА_6 , на час судово-медичного обстеження та на час госпіталізації до медичного закладу за обставин, вказаних ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту (а.с. 141-143).
При проведенні 07 листопада 2019 року слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 , остання показала, що ОСОБА_3 , перебуваючи у положенні стоячи напроти ОСОБА_6 наніс останньому один удар кулаком правої руки у ділянку лівого виска ОСОБА_6 . Більше ударів ОСОБА_3 не наносив (а.с. 134-135).
За висновком експерта № 536 від 08 листопада 2019 року, не виключено утворення тілесних ушкоджень, які були у ОСОБА_6 , на час судово-медичного обстеження та на час госпіталізації до медичного закладу за обставин, вказаних ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту (а.с. 136-138).
Під час проведення слідчого експерименту 19 жовтня 2019 року потерпілий ОСОБА_6 продемонстрував, що 09 жовтня 2019 року ОСОБА_3 наніс йому удар, зокрема показав, що він знаходився у положенні стоячи та невідомий йому раніше чоловік, стоячи обличчям до нього, наніс йому один удар лопатою по голові у ділянку лівого виска (а.с 129-130).
Згідно висновку експерта № 499 від 07 листопада 2019 року, механізм заподіяння тілесних ушкоджень, показаний ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту, співпадає з тілесними ушкодженнями, наявними у нього на час судово-медичного обстеження та госпіталізації до медичного закладу. Тілесні ушкодження, які були у потерпілого, не могли утворитися при падінні на площину, на що вказує характер та локалізація тілесних ушкоджень (а.с. 131-133).
Допитаний в судовому засіданні експерт Конотопського районного відділення судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_14 надав показання, що на час обстеження ним 21 жовтня 2019 року у ОСОБА_6 були рана у зовнішнього краю лівої брови та синець під лівим оком. Рана у зовнішнього краю лівої брові вже була зашита, а тому її розмір на час обстеження відрізнявся від тих розмірів, що зазначений у первинній медичній документації. На час обстеження розмір рани був 3,5 см. х 0, 4 см, а у медичній документації 3 см. на 0,5 см. При цьому на час обстеження рана у ОСОБА_6 вже була зашита, а тому не можливо було визначити її глибину. Глибина рани не була зазначена і у первинній медичній документації. Без глибини рани не можливо визначити з точністю предмет, яким був нанесений удар кулаком руки або лопатою. При нанесенні удару кулаком у ділянку брови рана дуже схожа з раною, яка б могла б утворитися при ударі ребром лопати. Це пов`язане з особливістю місця, куди був нанесений удар, - ділянка лівої брови. Для точного визначення чим був нанесений удар необхідно було отримати інформацію про глибину рани. Крім того необхідно було отримати інформацію про характеристики лопати, оскільки такі тілесні ушкодження, які були у ОСОБА_6 , могли утворитися лише від удару невеликою лопатою. Якщо б удар ОСОБА_6 був нанесений великою або звичайною лопатою, то ушкодження були б більш великими, зокрема, у нього було б ушкоджене чоло. На даний час за наданою ОСОБА_6 фотографією також не можливо визначити глибину рани, а тому у разі призначення експертизи не можливо буде визначити предмет, яким був нанесений удар. Він вважає, що за тілесними ушкодженнями, які були у ОСОБА_6 , удар був нанесений йому кулаком руки.
Суд також враховує, що за показаннями як самого обвинуваченого, так і свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , 09 жовтня 2019 року ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 один удар у ліву лобну ділянку голови саме кулаком правої руки, а за показаннями свідка ОСОБА_10 , коли вона 09 жовтня 2019 року вийшла із будинку на подвір`ї господарства ОСОБА_6 , то в руках у у ОСОБА_3 лопати не було, вказану лопату тримала жінка, яка стояла поруч з ОСОБА_6 , та замахувалася лопатою на ОСОБА_6 , намагаючись нанести йому удар лезом лопати по голові, але такий удар не нанесла.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
За таких обставин у судовому засіданні не здобуто доказів, які б безумовно вказували на те, що 09 жовтня 2019 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розгляд здоров`я, завдавши один удар у ділянку лівої лобної частини голови ОСОБА_6 саме лопатою, а не кулаком правої руки.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена та своїми діями, які виразилися у заподіянні потерпілому ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження у вигляді рани у зовнішньому краю лівої брови, ОСОБА_3 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд відносить: ОСОБА_3 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.
При цьому суд не знаходить підстав для встановлення такої обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , як щире каяття обвинуваченого, виходячи з наступного.
Щирим каяттям особи є критична оцінка обвинуваченим своєї поведінки, висловлення твердого наміру не допускати подібних вчинків у майбутньому, вибачення та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації, зменшення негативних наслідків своєї протиправної поведінки (наприклад, добровільним відшкодуванням завданої шкоди), а не лише формальна вказівка обвинуваченого на визнання своєї вини.
Повертаючись до обставин вказаного кримінального провадження, слід зазначити, що обвинувачений визнав, що дійсно він 09 жовтня 2019 року наніс ОСОБА_3 один удар кулаком правої руки у ділянку лівої лобної частини голови, чим заподіяв легкі тілесні ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, але при цьому намагався виправдати свою поведінку діями ОСОБА_6 , вказуючи на те, що саме останній мав намір нанести удар сокирою, а він лише захищався та захищав інших. Крім того з часу заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_3 добровільно не вибачався перед потерпілим ОСОБА_6 , будь-яку допомогу потерпілому не пропонував, не відшкодував завдану потерпілому моральну шкоду.
Саме по собі визнання ОСОБА_3 своєї вини під час судового розгляду, враховуючи надані ним у суді показання, не вказує, що його зізнання стало результатом тривалого роздуму, внутрішньої боротьби та психологічної переорієнтації. Навпаки протягом всього судового розгляду обвинувачений намагався виправдати свої дії по відношенню до потерпілого.
Наведене свідчить про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_3 щирого жалю з приводу скоєного та осуду своїх протиправних дій, тобто про відсутність ознак щирого каяття.
Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає.
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, відповідно до якої орган пробації оцінює ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, як середній. Вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства (а.с.58-59).
Суд враховує, що, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Приймаючи до уваги вищевказані обставини, а також обставини справи, тяжкість скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, досудову доповідь органу пробації, думку потерпілого ОСОБА_6 , виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді громадських робіт.
Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_3 і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Будь-яких перешкод, передбачених ч. 3 ст. 56 КК України, для призначення ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт під час судового розгляду встановлено не було.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 застосований не був.
Потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженню заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на його користь матеріальної шкоди в розмірі 5 000 грн 00 коп та моральної шкоди в розмірі 15 000 грн (а.с. 36).
Вказаний позов потерпілий ОСОБА_6 підтримав.
Обвинувачений ОСОБА_3 позов визнав частково, згоден сплатити потерпілому ОСОБА_6 в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 10 000 грн 00 коп. В іншій частині позов не визнає.
Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Потерпілим ОСОБА_6 на підтвердження своїх позовних вимог в частині заподіяння йому кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 5 000 грн 00 коп надана розписка ОСОБА_15 , відповідно до якої вона у липні 2019 року брала у борг у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 5 000 грн 00 коп, а 08 жовтня 2019 року ОСОБА_6 попрохав її доглянути за його господарством та вона погодилася на умовах того, що не буде повертати ОСОБА_6 борг в сумі 5 000 грн 00 коп. за господарством ОСОБА_16 вона доглядала до 17 жовтня 2019 року (а.с. 37, 150).
Суд вважає, що в судовому засіданні не здобуто, а ОСОБА_13 не надано доказів, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, йому була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 5 000 грн 00 коп. Крім того суд враховує, що кримінальний проступок був вчинений ОСОБА_3 09 жовтня 2019 року, а у розписці ОСОБА_15 , наданою ОСОБА_6 для підтвердження своїх позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, зазначено, що ОСОБА_6 попрохав ОСОБА_15 доглянути за його господарством 08 жовтня 2019 року, тобто ще до вчинення ОСОБА_3 щодо нього кримінального правопорушення, а ОСОБА_15 доглядала за господарством ОСОБА_6 до 17 жовтня 2019 року, в той час як за інформацією КНП КМР «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка М. Давидова» ОСОБА_13 перебував на стаціонарному лікуванні у медичному закладі з 09 жовтня 2019 року до 15 жовтня 2019 року.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної йому моральної шкоди в розмірі 15 000 грн 00 коп, то суд враховує, що ч. 1 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав показання, що заподіяна йому моральна шкода полягає в тому, що він злякався дій ОСОБА_3 , вказаними діями 09 жовтня 2019 року був зірваний його нормальний відпочинок, після цього він не міг тривалий час спокійно спати, відчував біль, йому зашивали рану на голові. Після вказаних дій ОСОБА_3 у нього паморочиться голова. Внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень був також порушений нормальний ритм його життя, він лежав у лікарні, у зв`язку з чим мав вживати додаткових заходів щодо організації свого життя, вирішувати питання щодо догляду за його господарством, повинен був приїздити до слідчого та суду. У нього були рана та синець на обличчі, а тому йому було соромно за свій зовнішній вигляд, було дуже прикро за те, що ОСОБА_3 прийшов до нього додому та безпричинно заподіяв йому тілесні ушкодження.
Суд вважає встановленим, що протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 була завдана моральна шкода, оскільки він пережив певні душевні страждання, на деякий час був порушений звичний спосіб його життя.
При цьому суд враховує, що при завданні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванні покладається на винну особу незалежно від того, чи була завдана потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер кримінального правопорушення та обставин його вчинення, глибину душевних та фізичних страждань, та наслідки від них, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, інші обставин, які мають істотне значення, а також вимоги розумності і справедливості.
Суд враховує також, що немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Беручи до уваги обставини справи, характер кримінального правопорушення, обсяг та глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, його вік, істотність вимушених змін у їх повсякденному житті, заподіяну потерпілому ОСОБА_6 моральну шкоду суд визначає у розмірі 10 000 грн 00 коп.
За таких обставин, з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування заподіяної йому кримінальним проступком моральної шкоди слід стягнути 10 000 грн 00 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.
Потерпілим ОСОБА_6 понесені процесуальні витрати за надання йому правової допомоги за складання позовної заяви в розмірі 500 грн 00 коп, які підтверджуються договором про надання правової допомоги від 09 грудня 2019 року (а.с. 62, 77), розрахунком суми понесених судових витрат від 09 грудня 2019 року (а.с. 39), актами прийому-передачі від 09 грудня 2019 року (а.с. 38, 78), довідкою про отримання від ОСОБА_6 09 грудня 2019 року за надання професійної правничої допомоги за складання позовної заяви 500 грн 00 коп (а.с. 40), свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 60, 79).
Вказані процесуальні витрати підлягають стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 118, ч. 1 ст. 124 КПК України.
Також у кримінальному провадженні фінансовим управлінням Конотопської міської ради Сумської області до ОСОБА_3 пред`явлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, в розмірі 2 595 грн 06 коп (а.с. 6-7).
В судовому засіданні представник цивільного позивача фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_3 позов фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області визнав та пояснив, що кошти в розмірі 2 595 грн 06 коп були сплачені ним 11 вересня 2020 року.
Проте встановлено, що 11 вересня 2020 року кошти в розмірі 2 595 грн 06 коп були помилково сплачені ОСОБА_3 як штраф (а.с. 174) та на рахунок фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області кошти за стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, - ОСОБА_6 в розмірі 2 595 грн 06 коп не надходили (а.с. 189).
Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Суд приходить висновку, що позов фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, повністю доведена, у зв`язку з отриманими внаслідок дій ОСОБА_3 тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП КМР «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка М. Давидова» з 09 жовтня 2019 року до 15 жовтня 2019 року та на його лікування були понесені витрати в розмірі 2 595 грн 06 коп (а.с. 8).
За таких обставин з ОСОБА_3 на користь фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області слід стягнути витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, - потерпілого ОСОБА_6 в розмірі 2 595 грн 06 коп.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 118, 124, 128, 368, 370, 371, 373-376 КПК України , -
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 5 000 грн 00 коп та моральної шкоди в розмірі 15 000 грн 00 коп задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 10 000 грн 00 коп (десять тисяч грн. 00 коп). В іншій частині, - у задоволення позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 понесені процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн 00 коп (п`ятсот грн 00 коп).
Цивільний позов фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області до ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 2 595 грн 06 коп задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_6 в розмірі 2 595 грн 06 коп (дві тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять грн 06 коп).
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право, відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1