Провадження № 11-кп/824/3754/2020 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за наступних обставин.
Так, 04 серпня 2019 року близько 22 год. 50 хв. у ОСОБА_7 в ході тривалого словесного конфлікту з раніше незнайомим ОСОБА_9 на виході з приміщення ТЦ «Квадрат» в м. Києві, по бул. Перова, 36, виник злочинний умисел направлений на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_9 .
Того ж дня, близько 23 год. 15 хв. ОСОБА_7 , знаходячись на зупинці громадського транспорту поблизу ТЦ «Квадрат», усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, дістав з внутрішньої кишені куртки, в яку був одягнутий, ніж та наніс ним один удар в область живота ОСОБА_9 спричинивши таким чином останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи №042-1745-2019 від 24.09.2019, тілесне ушкодження, яке за критерієм небезпеки для життя, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, а ОСОБА_9 з отриманими внаслідок дій ОСОБА_7 тілесними ушкодженнями було доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України змінити та перекваліфікувати його дії на ст. 124 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України належним чином не врахував пояснення обвинуваченого та потерпілого, а також досліджені в судовому засіданні відеоматеріали. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 наміру спричинити потерпілому тілесне ушкодження не мав, ніж дістав для оборони, оскільки поведінка потерпілого, від якого він намагався втекти, була агресивною, і саме тому обвинувачений побоюючись за своє життя з метою зупинити потерпілого, і заподіяв йому тілесне ушкодження. Зазначені дії обвинуваченого, на переконання апелянта свідчать про перевищення меж необхідної оборони з боку обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КК України.
Крім того, апелянт зазначає, що в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що зробив пару ковтків пива, а відтак посилання суду першої інстанції у вироку на перебування обвинуваченого у стані сп`яніння є безпідставними.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника, які підтримали подану апеляційні скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за обставин, викладених у вироку обґрунтований сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.
Зокрема, суд першої інстанції правильно послався на підтвердження вини ОСОБА_7 на показання самого обвинуваченого, який не заперечував факт нанесення потерпілому ОСОБА_9 удару ножем, однак вказував, що захищав себе і в момент нанесення удару перебував в стані необхідної оборони.
Взято до уваги і показання допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 про те, що 04 серпня 2019 року ввечері він знаходячись у ТЦ «Квадрат» у магазині «Варус», де разом з охоронцем підійшов до ОСОБА_7 і попросив покинути приміщення ТЦ, так як магазин зачинявся, однак ОСОБА_7 грубо висловлюючись на його адресу з ТЦ не виходив, тому він узяв обвинуваченого за комір і повів до виходу. При виході з магазину він штовхнув обвинуваченого і той впав. Через деякий час обвинувачений повернувся, почав стукати у скло, кричати та ображати. Після того, як він вийшов до нього на вулицю, ОСОБА_7 одразу кинув у нього пляшкою з молоком, яка розбилася обливши його. Він почав наздоганяти ОСОБА_7 , який біг в напрямку зупинки громадського транспорту, де у них продовжився конфлікт. Після того, як ОСОБА_7 забіг до автобусу він хотів його з відти витягнути, однак той розвернувся та вдарив його у лівий бік. Люди, які перебували на зупинці побачивши у нього кров викликали швидку допомогу та поліцію.
Проаналізовано судом першої інстанції і висновок судово-медичної експертизи № 042-1745-2019 від 24 вересня 2019 року згідно якої у ОСОБА_9 було виявлено проникаюче колото-різане поранення живота на передній черевній стінці зліва по переднє-аксилярній лінії в підреберній ділянці, яке утворилось внаслідок однократної травматичної дії гострим предметом, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа) і має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (а.с.108-112).
Надано оцінку і фактичним даним, що містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05 серпня 2019 року згідно якого потерпілий ОСОБА_9 звернувся до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві з заявою про те, що 04 серпня 2019 року близько 23 години 10 хвилин за адресою м. Київ, бул. Перова, 15, невідома особа нанесла йому ножове поранення. (а.с. 77-78)
Взято до уваги і дані, що містяться у протоколах огляду місця події від 05 серпня 2019 року та ілюстрованих таблиць до них, відповідно до яких було проведено огляд місцевості, яка розташована за адресою: м. Київ, бул. Перова навпроти буд. № 15, та у приміщенні гардеробної кімнати Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, по вул. Братиславська, 3 в м. Києві, де була розташована кушетка на якій виявлено футболку у лівій нижній частині якої механічне пошкодження у вигляді надрізу та плями бурого кольору (а.с. 81-87)
Проаналізовано і дані, що містяться у протоколі огляду місця події від 06 серпня 2019 року, згідно яких було оглянуто ділянку місцевості за адресою: м. Київ, бул. Перова, 5, на якій знаходиться чоловік, який представився ОСОБА_7 і в присутності двох понятих повідомив, що має ніж, який знаходиться у нього в лівій внутрішній кишені куртки в яку він одягнутий, і цим ножем він наніс ножове поранення в область лівої частини тулуба невідомій йому особі під час виникнення конфлікту. В подальшому ОСОБА_7 запропонував добровільно видати ніж «бабочка» з лівої внутрішньої кишені куртки, в яку він одягнутий та футболку на якій було виявлено слід бурого кольору схожий на пляму, для вилучення (а.с. 88-89)

Проаналізовано судом першої інстанції і протокол перегляду відеозапису від 06 серпня 2019 року з по секундним відтворенням обставин за яких обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_9 (а.с. 97-105).

Досліджено судом першої інстанції і дані постанови про визнання речових доказів від 06 серпня 2019 року (а.с. 113-114)

Взято до уваги і заяву потерпілого ОСОБА_9 від 11 грудня 2019 року щодо відмови від цивільного позову, у зв`язку з відшкодуванням обвинуваченим ОСОБА_7 спричиненої шкоди у повному обсязі (а.с. 57).

Таким чином, судом першої інстанції, всупереч доводам апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
З огляду на наведені докази суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та вмотивовано не прийняв до уваги доводи обвинуваченого та його захисника щодо перебування ОСОБА_7 в момент заподіяння потерпілому тілесного ушкодження у стані необхідної оборони.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про те, що її підзахисний діяв в стані необхідної оборони, у зв`язку з чим його дії підлягають перекваліфікації, оскільки вони спростовується комплексом зібраних по справі та перерахованих вище доказів. Крім того, як правильно встановив суд першої інстанції, обстановка, в якій перебували обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 , поведінка обвинуваченого до та під час нападу на потерпілого ОСОБА_9 , відсутність у потерпілого ОСОБА_9 будь-якого предмету пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень свідчить про те, що дії потерпілого будь-якої реальної загрози життю чи здоров`ю ОСОБА_7 не становили та не могли становити, а тому ОСОБА_7 діяв не в умовах реального посягання на своє життя чи здоров`я, що виключає наявність ознак стану необхідної оборони та з урахуванням знаряддя злочину ножа, сили нанесеного колото-різаного поранення, яке є небезпечним для життя, з ушкодженнями внутрішніх органів та його розташування, підтверджують наявність у ОСОБА_7 прямого умислу на спричинення тяжкого тілесного ушкодження.
При перевірці матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду не встановлено, а сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, які доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на переконання колегії суддів повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 на ст. 124 КК України.
Відповідає вимогам статті 65 КК України і призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання, розмір якого обраний з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, який не визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, але визнав, що потерпілий отримав тяжке тілесне ушкодження внаслідок його дій, офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, на час вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, раніше не судимий, відшкодував потерпілому шкоду у повному обсязі, поведінку потерпілого, а також відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Врахувавши зазначені обставини у сукупності, а також конкретні обставини, встановлені під час розгляду кримінального провадження та думку потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати суд першої інстанції дійшов висновку, про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , сприятиме попередженню вчиненню ним нових злочинів та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання,з яким погоджується і колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про те, що її підзахисний під час вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння не перебував, а тому суд першої інстанції безпідставно врахував дану обставину як характеризуючу, на переконання колегії суддів є неспроможними, з огляду на показання самого обвинуваченого, який в судовому засіданні суду першої інстанції не заперечував, що вживав алкоголь.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про законність, обгрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4