УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 070 43 від 24.07.2019, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, громадянка України, українка, з вищою освітою, яка у зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судима;

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1, 2 ст. 259 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 26.06.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 1, 2 ст. 259 КК України, відповідно до якої остання упродовж 2019 - 2020 років неодноразово завідомо неправдиво повідомила про замінування Національної академії державного управління при Президентові України.

На думку слідчого, існують підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні з наведених у ньому підстав.

Підозрювана та її захисник, не заперечуючи обґрунтованості підозри, просили у задоволенні клопотання відмовити, оскільки ризики непроцесуальної поведінки ОСОБА_4 вважали відсутніми, наполягаючи, що наміру переховуватись або іншим чином перешкоджати провадженню підозрювана не має.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини»передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваної ОСОБА_4 ознак інкримінованих злочинів.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, її моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

У зв`язку з цим, враховуючи, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, сім та утриманців, постійного місця роботи, слідчий суддя дійшов переконливого висновку, що підозрювана може вчинити дії з метою переховування.

Зазначені чинники у сукупності з покаранням, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, приводять до переконання, що ризик переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду є реальним.

Крім того, враховуючи тривалість злочинної діяльності, слідчий суддя вважає, що існує ризик вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності.

Водночас, не ґрунтуються на матеріалах клопотання доводи сторони обвинувачення про наявність ризику щодо здійснення ОСОБА_4 незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Так, прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, що свідчить про необхідність вирішення питання про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити достатні гарантії виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків.

Приймаючи до уваги обставини вчинення інкримінованого підозрюваній діяння, наявність постійного місця проживання, вік, відсутність судимостей, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 менш суворий запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на неї такі обов`язки:

-не залишати місце постійного мешкання за адресою АДРЕСА_2 , з 21.00 годину по 06.00 годину наступного дня;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем мешкання ОСОБА_4 .
Строк дії цієї ухвали встановити по 26 серпня 2020 року включно.

На ухвалу прокурором, підозрюваною, її захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1