Справа №187/856/16-к
Провадження №1-кп/209/148/21
У Х В А Л А

10 лютого 2021 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
представника потерпілих ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про визнання протоколу огляду місця ДТП від 09 травня 2016 року очевидно недопустимим доказом по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про визнання протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09 травня 2016 року очевидно недопустимим доказом. На обґрунтування клопотання ОСОБА_8 зазначив, що вказаний протокол огляду містить очевидно недостовірну інформацію про місце ДТП і про відсутність об`єктів, які обмежують оглядовість; поняті ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не могли виконувати обов`язки понятих при огляді місця ДТП, оскільки під час огляду місця ДТП брали участь як поняті в іншій слідчій дії; додатком до протоколу є не первинна схема, складена на місці ДТП і підписана п`ятьма учасниками огляду, а похідна схема, яку у невизначений час було доповнено недостовірними даними, і яка має розбіжності як з первинною схемою, так і зі схемою, наданою експертам для дослідження; до протоколу додано таблицю зображень, складену і підписану невстановленою особою, яка не брала участь в огляді місця ДТП; таблиця зображень містить зображення дорожнього знаку, якого не було на місці ДТП; в протоколі відсутнє підтвердження роз`яснення учаснику огляду ОСОБА_8 права робити зауваження та доповнення; протокол не був наданий на ознайомлення учаснику огляду ОСОБА_8 , якому у подальшому повідомлено про підозру; в протоколі відсутні підписи учасників огляду ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про ознайомлення зі змістом протоколу та про відсутність заяв і зауважень до протоколу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 підтримав зазначене клопотання свого підзахисного.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що відсутні підстави для визнання вказаного обвинуваченим протоколу огляду очевидно недопустимим, а питання допустимості вирішується судом під час винесення вироку.

Потерпілі та їх представник ОСОБА_7 також заперечували щодо задоволення клопотання.

Розглянувши заявлене клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно зі ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Відповідно до ст. 105 КПК України, додатками до протоколу, окрім іншого можуть бути: аудіо-, відеозапис процесуальної дії; фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.
Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.05.2016 року та фототаблиця до нього досліджені в судовому засіданні.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що підстави для визнання протоколу огляду місця ДТП від 09.05.2016 року, які зазначені в клопотання обвинуваченого, не визначені ст. 87 КПК України, тому наразі немає підстав для визнання вказаного доказу очевидно недопустимим. Вирішення питання про допустимість доказів з наведених мотивів має бути здійснене в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 89 КПК України, в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, і тому вирішення цього питання наразі є передчасним.
З наведених підстав, клопотання обвинуваченого про визнання доказу очевидно недопустимими задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 26, 86, 87, 89, 350, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про визнання доказу очевидно недопустимим - відмовити.

Суддя ОСОБА_1