Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1002/20
Провадження № 1-кп/553/199/2020
У Х В А Л А
Іменем України

21.07.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтава у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

неповнолітнього: ОСОБА_4 ,

законного представника: ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000707 від 19.03.2020 року відносно неповнолітнього

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, учня 8-А класу Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №20 Полтавської міської ради Полтавської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння передбаченого ч.1 ст.259 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2020 року, близько 16 год. 10 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи по вул. Сортувальній, 37 в м. Полтаві разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою похизуватися перед останньою, вирішив в її присутності повідомити завідомо неправдиве повідомлення про вибух, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками в торгівельно-розважальному комплексі «Київ», що по вул. Зіньківській, 6/1 А в місті Полтава.

З цією метою, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання таких, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, о 16 годині 14 хвилин, взяв мобільний телефон Xiaomi MІ А2 (M1804D2SG) IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 з SIM-картою на абонентський номер НОМЕР_3 у ОСОБА_7 , та здійснив вихідний дзвінок на екстрений номер спецлінії «911» Головного управління з реагування на надзвичайні ситуації Головного управління ДСНС України у Полтавській області, та, повідомив «здрасті», в ході якого, достовірно знаючи, що інформація, яку він збирається повідомити є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку загального страху і невпевненості населення, порушить громадську безпеку, повідомив черговому оператору управління з реагування на надзвичайні ситуації Головного управління ДСНС України у Полтавській області завідомо неправдиву та жодним чином необґрунтовану інформацію про запланований ним вибух в торгівельно-розважальному центрі «Київ» в м. Полтава «я хочу взорвать ТРЦ Київ».

Проведеною в ході реагування на цей виклик в період із 16 год. 25 хв. до 17 год. 40 хв. 19.03.2020 р. співробітниками вибухотехнічного відділу та кінологічного центру Головного управління Національної поліції в Полтавській області перевіркою приміщень ТРЦ «Київ» за адресою: вул. Зіньківська, 6/1 А, а саме чотирьох поверхів де розташовані торгівельні зали, місць загального користування, холи, зони паркінгу та прилеглої до торгівельного розважального комплексу території (із евакуацією людей), вибухових матеріалів та вибухонебезпечних предметів не виявлено, а повідомлення про вибух є завідомо неправдиве.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання та просила застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру, у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо його поведінки строком на 2 роки, а саме : обмежити дозвілля неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити особливі вимоги до його поведінки на цей період заборонити вихід з дому ( АДРЕСА_1 ) по особистим питанням без супроводу матері ОСОБА_5 , з 22 год. вечора до 06 год. ранку наступного дня; та п. 3 - передати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 2 роки.

Неповнолітній ОСОБА_4 свою провину у скоєнні вищевказаного суспільно небезпечного діяння визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, не заперечує щодо застосування до нього примусових заходів виховного характеру.

Його захисник та законний представник, у судовому засіданні не заперечували проти застосування примусових заходів виховного характеру.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов до висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кримінальній відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, відповідно до ст. 22 КК України підлягають особи, які досягли 16-річного віку.

На момент вчинення даного злочину неповнолітній ОСОБА_4 не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, оскільки не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність.

Згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч.2 ст. 484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі, під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру, якщо слід, то який саме.

Згідно ч.3 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду справ про застосування примусових заходів виховного характеру», обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п.2 ч.2 ст.105 КК) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до ч.3 ст.105 КК суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього. На практиці обмеження дозвілля чи інші особливі вимоги щодо поведінки неповнолітнього можуть установлюватися на декілька місяців.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , суд враховує особу неповнолітнього, який характеризується по місцю проживання та за місцем навчання посередньо, піддається виховному впливу зі сторони матері, а також останній проживає разом з матір`ю ОСОБА_5 , яка являється його законним представником та здатна справити позитивний вплив на неповнолітнього, має можливість для здійснення виховних заходів, оскільки проживає з малолітнім, позитивно характеризується в побуті по місцю мешканню, може виконувати прийняті обов`язки за станом здоров`я, має для цього належні матеріальні засоби.

Враховуючи зазначене, до ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

При цьому, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо його поведінки строком на 2 роки, а саме : обмежити дозвілля неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити особливі вимоги до його поведінки на цей період заборонити вихід з дому ( АДРЕСА_1 ) по особистим питанням без супроводу матері ОСОБА_5 , з 22 год. вечора до 06 год. ранку наступного дня; та п. 3 - передати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 2 роки.

Відповідно до ч.3 ст. 119 КПК України витрати по справі віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів, які долучені до матеріалів кримінального провадження, суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370-372, 376, 484-485, 498, 500, 501 КПК України, суд,-

Ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м, Полтава, українця, громадянина України, учня 8-А класу Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 20 Полтавської міської ради Полтавської області, що по вул. Анатолія Кукоби, 25 в м, Полтаві, який проживає та зареєстрований разом із матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та братом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру, передбачених п. 2 та п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, а саме:

п. 2 - обмежити дозвілля неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 2 роки та встановити особливі вимоги до його поведінки на цей період: - заборонити вихід з дому ( АДРЕСА_1 ) по особистим питанням без супроводу матері ОСОБА_5 , з 22 год. вечора до 06 год. ранку наступного дня;

п. 3 - передати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 2 роки.

Витрати у розмірі 1307,60 грн. віднести за рахунок держави.

Речові докази електронний носій DVD-R NANOTEX з аудіо-записом здійснений 19.03.2020 рік з оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_3 на лінію служби «911» - залишити при матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон Xiaomi MІ А2 (M1804D2SG) IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 з SIM-картою на абонентський номер НОМЕР_3 повернути за належністю власнику ОСОБА_9 .

На ухвалу може бути подано апеляцію до Полтавського апеляційного суду через Ленінський райсуд м. Полтави протягом 30 діб з моменту оголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1