233 Справа № 233/6941/18
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Костянтинівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка подання Костянтинівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII стосовно:
- ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, громадянки України, із неповною середньою освітою, не заміжньої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працездатну, яка не працює та не навчається, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженої за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2019 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, -

В С Т А Н О В И В:
Начальник Костянтинівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області ОСОБА_8 звернулась до суду з поданням про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII) відносно ОСОБА_5 засудженої 28 лютого 2019 року вказуючи, що вирок набув законної сили 02 квітня 2019 року, прийнятий до виконання 04 квітня 2019 року.

01 липня 2020 року набув чинності Закон № 2617-VIII, яким змінено санкцію статті за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Ураховуючи викладене, на підставі ст.ст. 5, 74 КК України, статті 537 КПК України, органом пробації надіслано до суду матеріали стосовно засудженої ОСОБА_5 для вирішення питання про приведення вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2019 року у відповідність до Закону.

Представник Костянтинівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області ОСОБА_4 у судовому засіданні подання підтримав, просив його задовольнити.
Засуджена ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення подання.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні, враховуючи думку засудженої, просив відмовити у задоволенні подання.
Вислухавши думку засудженої ОСОБА_5 , представника Костянтинівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2019 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирок набув законної сили 02 квітня 2019 року.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
Вищевказаним законом внесені зміни до ст. 185 КК України, внаслідок яких санкцією ч. 1 ст. 185 КК України не передбачене покарання у виді позбавлення волі.
У поданні порушено питання приведення у відповідність до Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2019 року.
Згідно Закону України № 2617-VIII, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
На момент же вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та винесення судом вироку, діяв Закон України № 270-VI від 15 квітня 2008 року, яким за даний злочин передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України було призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
Орган пробації на підставі ст. 537 КПК України звернувся до суду з поданням, за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ст. 74 КК України. При цьому, порушуючи у поданні питання про пом`якшення призначеного засудженому покарання, орган пробації не наводить конкретних вимог щодо виду та міри покарання, яке у даному випадку фактично необхідно замінити покарання останньому.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).
За правилами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України.
Засуджена ОСОБА_5 покарання не відбувала, оскільки на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 2 роки.
Частиною 2 ст. 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Виходячи зі ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Отже, згідно ч. 3 ст. 74 КК України, суд фактично мав би замінити призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в новій санкції більш м`якого виду покарання.
Таким чином, з урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України та положень Закону України №2617-VIII, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік за ч. 1 ст. 185 КК України засудженій ОСОБА_5 може бути замінено лише на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Міра покарання це якісна і кількісна характеристика визначеного судом згідно з законом покарання за злочин. Отже, міра покарання охоплює не лише строк та розмір покарань, але і їхній вид та кількість, визначена судом.
З урахуванням змін внесених Законом України № 2617-VIII до санкції ч. 1 ст. 185 КК України пом`якшується вид покарання, проте з урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України посилюється строк покарання.
За таких обставин, максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначене за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, згідно Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, значно перевищує строк призначеного засудженій вироком суду покарання у виді позбавлення волі, а тому приведення вироку суду у відповідність до вимог вказаного Закону, у даному випадку, погіршує становище засудженого.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне та додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Таким чином, ОСОБА_5 було засуджено Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області 28 лютого 2019 року та призначено остаточне покарання за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, у вигляді двох років позбавлення волі з іспитовим строком на два роки, тобто більш суворе покарання за ч. 2 ст. 185 КК України поглинуло менш суворе покарання, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України. Оскільки окреме покарання за ч. 1 ст. 185 КК України судом не визначалось, суд вважає подання центру пробації необґрунтованим, та таким, в задоволенні якого необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 72, 74 КК України, ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні подання Костянтинівського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII стосовно засудженої ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1