ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/8526/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/156/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 31 грудня 2020 року якою задоволено клопотання слідчого СВ Новобоварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Новобоварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001834 від 31.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

21.12.2020 року слідчий звернувся до суду із клопотанням, яке погоджено із прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, той факт, що підозрювана в силу ст. 89 КК України не судима, офіційно не працевлаштована, тобто не має законного заробітку, враховуючи обставини кримінального правопорушення вказують на існування перелічених в ст.177 КПК України ризиків та маючи можливість вільно пересуватись, зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Посилався на те, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно ОСОБА_7 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 31 грудня 2020 року задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 27.02.2021 року включно.
Захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваної запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Вважає, щосудом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором не доведено, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 зможе переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню.

Захисник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, до початку судового розгляду подала заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі та просила задовольнити апеляційну скаргу .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001834 від 31.12.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України.

30.12.2020 року ОСОБА_7 затримано в порядку статті 208 КПК України.

31.12.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України.

КПК України не містить визначення терміну «обгрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог ч.1 п.п.4,5 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється остання, із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, а саме відомостями, що містяться у: протоколі огляду місця події від 30.12.2020; протоколі затримання в порядку ст. 208 КПК України; протоколах допитів свідків; медичній довідці КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради від 31.12.2020 року, якою підтверджується, що у ОСОБА_11 мається колото різана рана грудної клітина зліва, поранення серця, травматичний шок; протоколі допиту в якості підозрюваної ОСОБА_7 .

Зважуючи на такий обсяг відомостей, що містяться у матеріалах судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 , до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваної під вартою та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 розлучена, не має на утриманні будь-яких осіб, офіційно не працевлаштована, є громадянкою Російської Федерації та не має місця реєстрації, а отже соціальних зв`язків та постійного джерела доходів не має.

Згідно наданих стороною обвинувачення даних, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України. Вказане об`єктивно свідчить про наявність ризиків того, що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрювана з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням фактичних обставин підозри, а саме того, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, вона будучи у стані алкогольного сп`яніння, взяла кухонний ніж та, відчуваючи раптово виниклу особисту неприязнь до потерпілого ОСОБА_11 , проявляючи агресію, зі значною силою нанесла один прицільний удар в область лівої частини грудей потерпілого, спричинивши тим самим одне колото-різане поранення в області грудної клітини, піддавши травматизації його особливо важливі життєві органи, що призвело до розвитку небезпечного для життя стану, то на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та життя і здоров`я населення, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Крім того, ОСОБА_7 хоча і не має непогашених судимостей, але раніше притягувалась до кримінальної відповідальності вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.02.2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, вчиненого відносно співмешканця ОСОБА_11 і на теперішній час підозрюється у вчиненні нового злочину проти життя ОСОБА_11 , поєднаного із застосуванням насильства до потерпілого, свідчить про системність протиправної та антисоціальної поведінки підозрюваної відносно потерпілого, що об`єктивно свідчить про наявність ризиків вчинення підозрюваною іншого злочину та можливість впливу на потерпілого.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтування того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Таким чином на підставі викладеного, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 31 грудня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді