У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/6912/18

№ 1-кс/183/1747/20

17 грудня 2020 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про проведення судової-економічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000272, внесеного до ЄРДР 10 серпня 2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

захисника ОСОБА_3 ,

та слідчого ОСОБА_5 ,

встановив:

захисник ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим відділом Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000272, внесеного до ЄРДР 10 серпня 2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. 09.11.2020 року ОСОБА_4 , інтереси якого у провадженні з розгляду поданого клопотання, представляє захисник ОСОБА_3 , було повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Відповідно до підозри будучи єдиним засновником ТОВ «Теплотрансзбут» і директором цього підприємства, а отже службовою особою, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем, навмисно приховав факт вироблення ТОВ «Теплотрансзбут» теплової енергії з використанням альтернативних джерел енергії від Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та отримав рішення вказаною органу місцевого самоврядування № 11 від 13.03.2018 р. про затвердження необґрунтовано завищеного розміру тарифу на теплову енергію по зрівнянню із середньозваженим тарифом і, використовуючи цей тариф, уклав з КП ДОФЛ «Солоний лиман» договір № 94/18 від 16.04.2018 р. «Про послуги з теплопостачання, гарячої води та технічної води», за яким за надання вказаних послуг ТОВ «Теплотрансзбут» безпідставно отримало від КП ДОФЛ «Солоний лиман» надлишкові грошові кошти в сумі 947685,16 грн., чим ОСОБА_4 здійснив привласнення чужого майна на вказану суму, спричинивши державі в особі Дніпропетровської обласної ради матеріальну шкоду в особливо великому розмірі.

Будучи єдиним засновником ТОВ «Теплотрансзбут» і директором цього підприємства, а отже службовою особою, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем, навмисно приховав факт вироблення ТОВ «Теплотрансзбут» теплової енергії з використанням альтернативних джерел енергії, від Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та отримав рішення вказаного органу місцевого самоврядування № 2 від 21.08.2018 р. про затвердження необґрунтовано завищеного розміру тарифу на теплову енергію по зрівнянню із середньозваженим тарифом і, використовуючи цей тариф, уклав з КП ДОФЛ «Солоний лиман» договір № 36/19 від 18.02.2019 р. «Про послуги з теплопостачання, гарячої води та технічної води», за яким за надання вказаних послуг ТОВ «Теплотрансзбут» безпідставно отримало від КП ДОФЛ «Солоний лиман» надлишкові грошові кошти в сумі 757923,91 грн., чим здійснив привласнення чужого майна на вказану суму, спричинивши державі в особі Дніпропетровської обласної ради матеріальну шкоду в особливо великому розмірі.

09.11.2020 р. ОСОБА_4 слідчим були вручені копії матеріалів клопотання про застосування заходу у вигляді тримання під вартою. У цих матеріалах був наявний висновок експерта № 19/104-10/3-96 від 19.06.2020 р., з якого стороні захисту стало відомо про те, що до Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС 29.04.2020 р. із Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла постанова від 29.04.2020 р. про призначення судово-економічної експертизи, винесена слідчим CB Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 10.08.2018 р. за № 0000272.

Саме цей висновок експерта було використано як доказ розміру привласнених грошових коштів у повідомленні про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також в клопотанні слідчого від 09.11.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останнього.

Враховуючи, що під час призначення і проведення зазначеної вище судово-економічної експертизи було допущено неповноту і неправильність, захисник ОСОБА_3 18.11.2020 р. звернувся до слідчою із клопотанням про призначення додаткової судової економічної експертизи, на що йому постановою вказаного слідчого від 20.11.2020 року було відмовлено з підстав затягування захисником підозрюваного ОСОБА_4 розумних строків для направлення обвинувального акту до суду та зловживання процесуальними правами.

Посилаючись на ч. 1 ст. 244 КПК України, захисник ОСОБА_3 просив суд доручити проведення судової економічної експертизи у кримінальному провадженні експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертів поставити ряд питання, зазначених у клопотанні.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , просив його задовольнити та обґрунтував його тим, що судовий експерт дав неправильний висновок експерта від 19.06.2020 р. № 19/104-10/3-96, оскільки вирішив у ньому питання права, що заборонено Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, також у вказаному висновку не враховано питання економічної обґрунтованості тарифів. Окрім цього сторона захисту не може залучити експерта самостійно, так як експерту для дослідження необхідно надати документи, які визнані речовими доказами і знаходяться в матеріалах справи. Також на вирішення додаткової експертизи повинні бути поставлені інші питання, які б стосувалися формування тарифів на тепло у 2018, 2019 роках.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання захисника ОСОБА_3 , оскільки під час досудового розслідування було винесено обґрунтовану постанову слідчого, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , адже вказана експертиза була проведена на підставі наданих на дослідження документів, з дотриманням методичних рекомендацій, передбачених Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Суд, дослідивши заявлене клопотання захисником ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , вважає його необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Слідчий суддя встановив, що 19.06.2020 року Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС проведено судово-економічну експертизу на підставі наданих слідчим матеріалів кримінального провадження № 0000272 та інших документів й складено відповідний висновок експерта № 19/104-10/3-96.

Аналізуючи надане клопотання, суд зазначає, що суть засади змагальності сторін і свободи у поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості відповідно до ст. 22 КПК України, зокрема, полягає в тому, що вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 47 КПК України, захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України (у тому числі збирати докази з використанням спеціальних знань експертів, висновки яких згідно з частиною другою ст. 84 КПК України є процесуальним джерелом доказів), з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.

Отже, захисником підозрюваного ОСОБА_4 - ОСОБА_3 слідчому судді не надано переконливого обґрунтування причин, які б об`єктивного могли перешкоджати реалізації його процесуального права на самостійне залучення експерта на підставі відповідного клопотання захисника.

Так, ч. 1 ст. 242 КПК України встановлено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Слідчим суддею на підставі поданого захисником ОСОБА_3 клопотання та доданих до нього письмових доказів встановлено, що стороною захисту фактично не було використано у повній мірі надане право сторони захисту передбачене ч. 1 ст. 243 КПК України самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової. Зокрема неможливість реалізації вказаного права захисником ОСОБА_3 у поданому клопотанні не обґрунтовувалась тим, що сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин, як це встановлено п. 2 ч. 1 ст. 244 КПК України.

Посилання захисника ОСОБА_3 на те, що сторона захисту не може призначити експерта самостійно, оскільки експерту для дослідження необхідно надати документи, які визнані речовими доказами і знаходяться в матеріалах справи, спростовується тим, що сторона захисту не довела суду, що слідчим здійснювались дії, направлені на перешкоджання у доступі до матеріалів досудового розслідування, всупереч положенням ст. 221 КПК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що захисник ОСОБА_3 у поданому клопотанні в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 не надав жодного підтвердження та неспростовних доказів неможливості самостійного залучення експерта стороною захисту і таке право може ними бути використано самостійно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 242-244 КПК України, суд,

постановив :

у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , поданого в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про проведення судової - економічної експертизи у кримінальному провадженні №0000272 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1