Справа № 464/6995/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/364/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 07 лютого 2020 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 07.02.2020 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено їй покарання у виді семи років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з дня звернення вироку до виконання.
Вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 16 листопада 2018 року близько 14.00 год., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , під час побутового конфлікту із своїм співмешканцем ОСОБА_9 , узявши в праву руку кухонний ніж, переслідуючи мету, направлену на умисне заподіяння ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, розуміючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи завдати останньому шкоди здоров`ю, умисно нанесла цим ножем два удари в область живота зліва та один удар в ділянку лівого стегна, спричинивши потерпілому рану передньої черевної стінки зліва, проникаючу в черевну порожнину з ушкодженням тонкої та товстої кишок, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння, і в даному випадку перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, а також рану лівого стегна, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я і в причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває.
На даний вирок захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу, якою перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України, і призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 покликається на те, що судом першої інстанції неповно проведений судовий розгляд, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, висновки суду містять істотні суперечності, при цьому вказує, що визнане доведеним судом обвинувачення не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки ОСОБА_7 захищалася від нападу нетверезого потерпілого ОСОБА_9 , який намагався її задушити. Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала через те, що останній в присутності ОСОБА_7 та двох свідків висловлював прохання не викликати швидку допомогу. Таким чином, сторона захисту вважає, що дії ОСОБА_7 неправильно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України та як наслідок неправильно призначено покарання у виді семи років позбавлення волі, оскільки вперше притягується до кримінальної відповідальності, хворіє на туберкульоз легенів та захищалася від нападу нетверезого потерпілого ОСОБА_9 ..

На апеляційний розгляд ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 не прибули та про причини неявки не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином телефонограмою від 02.10.2020 року, що у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор заперечив проти апеляційної скарги сторони захисту, вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченої ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок, що незважаючи на невизнання винуватості у вчиненому обвинуваченою ОСОБА_7 , винуватість останньої у вчиненні злочину, за який вона засуджений, повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами.
Статтею 124 КК України передбачено відповідальність за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця.
Обов`язковою умовою кваліфікації заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження за ст. 124 КК України є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним за наявності підстав слід кваліфікувати за ст. 121 КК України.

Судом першої інстанції на підставі досліджених доказів встановлено, що здобуто докази, які підтверджують факт вчинення обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки як встановлено судом першої інстанції після 16.11.2018 року ОСОБА_7 жодного разу не заявляла про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , зокрема під час проведення слідчого експерименту 13.12.2018 року та медичний огляд не проходила. При цьому, характер та локалізація завданих тілесних ушкоджень потерпілому в життєво важливу ділянку - область живота, переконливо свідчать про те, що обвинувачена ОСОБА_7 усвідомлювала можливість настання негативних наслідків своїх дій, у тому числі й ті, що фактично настали, тобто її умисел був спрямований на заподіяння значної шкоди здоров`ю потерпілого.
Із зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, при цьому визнає необґрунтованими вимоги апеляційної скарги про перекваліфікування дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України та в цій частині доводи апеляційної скарги, оскільки відсутні дані про те, що потерпілий ОСОБА_9 під час завдання йому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень жодного злочинного діяння не вчиняв.

Крім цього, колегія суддів погоджується з критичною оцінкою показів обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що остання захищалася від протиправних дій потерпілого ОСОБА_9 , оскільки така оцінка суду була дана на підставі повного та всебічного дослідження доказів, що містяться матеріалах справи.

Поряд з тим, вивчаючи матеріали кримінального провадження та судового провадження, суд апеляційної інстанції встановив, що потерпіла ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомляли незмінні та послідовні відомості, як відносно місця вчинення злочину, способу його вчинення та особи обвинуваченої ОСОБА_7 . Зазначенні відомості були належним чином перевірені на досудовому розслідуванні та судом першої інстанції. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази і стороною захисту не надано доказів того, що зазначені особи могли оговорити обвинувачену ОСОБА_7 ..
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 є необґрунтованою та не може бути задоволена, а вирок суду першої інстанції слід залишити в силі, оскільки він є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування чи зміну вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 07 лютого 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: