УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі: Головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироку Машівського районного суду Полтавської області від 23.05.2019 року стосовно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, -

встановив:
Начальник державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням для вирішення питання про приведення вироку Машівського районного суду Полтавської області від 23.05.2019 року стосовно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року.

Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись, надали до суду заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність, клопотання підтримали.
Суд, розглянувши клопотання, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Встановлено, що вироком Машівського районного суду Полтавської області від 23.05.2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.310 КК України до 2 років обмеження волі, за ч.2 ст.310 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 11.01.2018 року у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

01 липня 2020 року набув чинності №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень». Вказаним законом внесені зміни до ч.2 ст.309 КК України, згідно з якими кримінальна відповідальність за скоєння цього кримінального правопорушення настає за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах та караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. На відміну від попередньої редакції норми, яка передбачала відповідальність за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. Отже нова редакція закону значно звужує кваліфікуючу ознаку складу правопорушення, передбаченого частиною другою.
Згідно ч. 1, 3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Частиною 3 ст.74 КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст.72 цього Кодексу.
В ч.1 ст.72 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 1) одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт; 2) одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 3) одному дню обмеження волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
Санкція ч.2 ст.309 КК України, за якою засуджений ОСОБА_4 , відповідно до нового Закону №2617-VIII, хоча і була змінена (пом`якшена) передбачає максимальний вид покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, однак, призначена останньому міра покарання у виді 3 років позбавлення волі не перевищує санкцію нового закону.
Крім того, зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_4 , зокрема, був засуджений за незаконне придбання, виготовлення та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах, вчинених особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 310 КК України. Тобто його дії кваліфіковано за такими кваліфікуючими ознаками як вчинення злочину особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтею 310 КК України та предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.
У новій редакції ч.2 ст.309 КК України така кваліфікуюча ознака як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах залишилася. Тому підстави для пом`якшення ОСОБА_4 покарання відсутні, а отже в задоволенні клопотання слід відмовити.
Крім того, Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» який набрав чинності 01.07.2020 року, ч.1 ст.185 КК України викладено у наступній редакції: «Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Таким чином, після внесених змін ч.1 ст.185 КК України з 01 липня 2020 року не передбачає такого виду покарання, як позбавлення волі.
Оскільки вищезазначені зміни пом`якшують кримінальну відповідальність, вони мають зворотну дію в часі.
Враховуючи викладене, засудженому ОСОБА_4 підлягає заміні призначена за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 11.01.2018 року міра покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, як така, що не передбачена санкцією нового закону за ч.1 ст.185 КК України. При цьому строк покарання перераховується за правилами, встановленими ч.1 ст.72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, тобто засудженому ОСОБА_4 визначається покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі викладеного, ч.ч.1,3 ст.5, ч.1 ст.72, ч.3 ст.74 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

постановив:
В задоволенні клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироку Машівського районного суду Полтавської області від 23.05.2019 року стосовно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року відмовити.

Вирок Машівського районного суду Полтавської області від 23.05.2019 року залишити без змін.
Вирок Машівського районного суду Полтавської області від 11.01.2018 року стосовно засудженого ОСОБА_4 привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII в частині призначення покарання за ч.1 ст.185 КК України.
Призначену вироком Машівського районного суду Полтавської області від 11.01.2018 року засудженому ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України міру покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік замінити на покарання, передбачене санкцією нового закону за ч.1 ст.185 КК України, а саме до обмеження волі на строк 2 (два) роки.
В іншій частині вирок Машівського районного суду Полтавської області від 11.01.2018 року залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1