Справа № 700/879/20
Провадження № 1-кп/700/135/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 р. смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Лисянка кримінальне провадження № 1-кп/700/135/20 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не одруженої, на утриманні має двох малолітніх дітей, працюючої фармацевтом в аптеці «Бажаємо здоров`я» м.Корсунь Шевченківський, Черкаської області, раніше не судимої, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ :
Згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи обізнаною про наявність державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, 02.02.2015 року звернулася з заявою до Управління соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації, що розташоване за адресою: пл.Миру, 30, смт.Лисянка, Черкаської області, з метою отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та п.6 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2003 №250, обов`язковими документами для призначення соціальної допомоги, які подаються до органу соціального захисту населення є: заява про надання державної соціальної допомоги, документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї, довідка про склад сім`ї, декларація про доходи та майно осіб (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї), та довідки про наявність та розмір земельної частки (паю). Розмір соціальної допомоги визначається, як різниця між прожитковим мінімум для сім`ї та її середньомісячним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. При цьому, відповідно до ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» середньомісячний сукупний доход сім`ї обчислюється у середньому за місяць доходи усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги. Однак ОСОБА_4 з корисливих мотивів з метою власного збагачення та маючи умисел на заволодіння державними коштами у вигляді отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та тимчасової державної допомоги дітям, шляхом обману, 02.02.2015 року, точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилося можливим, перебуваючи у приміщенні Управління соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації що розташоване за адресою: пл.Миру, 30, смт.Лисянка, Черкаської області, при заповненні декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, що додається до заяви №318 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме державними коштами шляхом обману, у розділі ІІ «Доходів членів сім`ї: (зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку) за період з 01.02.2015 до 31.07.2020)» навмисно не внесла інформацію про наявність виплат аліментів колишнім чоловіком ОСОБА_5 . Тим самим, ОСОБА_4 приховала інформацію про наявність виплат аліментів колишнім чоловіком ОСОБА_5 та наявність заробітної плати коли працювала фармацевтом у аптеці «911» м.Корсунь Шевченківський, Черкаської області. За результатами розгляду поданих ОСОБА_4 заяви від 02.02.2015 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям Управління соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації ОСОБА_4 призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям. За таких обставин, ОСОБА_4 приховавши дійсний матеріальний стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, чим порушила п.28 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2003 №250, тобто шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами держави на загальну суму 42025,09 грн, чим спричинила матеріальні збитки на вище вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення передбачених ч.1 ст. 190 КК України визнала повністю та не заперечувала обставин вказаних в обвинувальному акті.
У судовому засідання прокурор підтримав обвинувальний акт та просив застосувати до обвинуваченої ОСОБА_4 покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
За згодою учасників судового провадження, згідно ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому з`ясовано, що учасники провадження, зокрема обвинувачена, правильно розуміє зміст визнаних ним обставин, сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченої немає, наслідки визнання цих обставин обвинуваченій роз`яснено.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мали місце.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65-68 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Згідно ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття, сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин, що обтяжують покарання, думку прокурора, даних про особу обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно довідок з Комунального некомерційного підприємства «Лисянська центральна районна лікарня» Лисянської районної ради Черкаської області від 10.11.2020 року №1124 ОСОБА_4 , у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Скоєний ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10. 2003 р. №7, (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд, враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, бере до уваги те, що ОСОБА_4 вину у скоєному визнала, щиро кається, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, дійшов висновку про можливість виправлення засудженої без ізоляції від суспільства.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
З огляду на те, що ОСОБА_4 не судима, щиро розкаюється у скоєному, сприяла розкриттю злочину, вчинила злочин, який не пов`язаний з загрозою життю і здоров`ю громадян та не представляє інших загроз соціальній безпеці, виправлення можливе без ізоляції від суспільства. З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає застосувати до обвинуваченої покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

У порядку ст.ст.4,56 ЦПК України, Звенигородська місцева прокуратура, в інтересах держави в особі: Управління соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації заявила цивільний позов про відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням та просить стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі: Управління соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації сплачену тимчасову допомогу у сумі 42025,09 грн.
Прокурор у судовому засіданні цивільний позов підтримав та просив суд задовольнити.
Обвинувачена ОСОБА_4 цивільний позов визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення .
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний відповідач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього.
Враховуючи характер кримінального правопорушення, приймаючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 цивільний позов визнала у повному обсязі, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача Управління соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації підлягає стягненню сплачена тимчасова допомога у сумі 42025,09 грн.
Враховуючи викладене та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Цивільний позов Звенигородської місцевої прокуратури в інтереах держави в особі: Управління соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь держави в особі: Управління соціального захисту населення Лисянської районної державної адміністрації сплачену тимчасову допомогу у сумі 42025,09 грн (сорок дві тисячі двадцять п`ять гривень 09 копійок) .
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку через Лисянський районний суд Черкаської області.
Копію вироку Лисянського районного суду Черкаської області негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1