Справа № 308/2676/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.09.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/928/19, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2020 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого.
Цією ухвалою продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, до 18 жовтня 2020 року включно.
В ухвалі суду вказується на те, що на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років. В ухвалі також вказується на те, що під час розгляду кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на те, що встановлені судовим рішеннями ризики не зменшились і не відпали і продовжують об`єктивно існувати, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26 червня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого до 24.08.2020. Окрім того в ухвалі вказується на те, що інкримінований злочин ОСОБА_5 вчинив при обставинах, які обтяжують покарання. При обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом також встановлено, що ОСОБА_5 є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0001948 від 18.06.2015 року за ч. 2 ст. 307 КК України, яке знаходиться на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, що ОСОБА_5 ніде не працює, міцних соціальних зв`язків не має, є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин. Вищенаведені обставини дали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 буде переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що інші, більш м`які, запобіжні не зможуть запобігти вищевказаним ризикам. Тому клопотання задоволено.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Зазначає, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, нічим не обґрунтовані. Стверджує, що судом не враховано наявність в обвинуваченого цивільної дружити та доньки, і те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину вперше, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обвинуваченому ОСОБА_5 змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, адвоката та обвинуваченого, неявка перших двох та не доставка третього з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджають її розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності прокурора, адвоката та обвинуваченого враховується, що: прокурор, адвокат та обвинувачений належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги від прокурора, адвоката та обвинуваченого не надходило; відомостей про поважність причин неявки від прокурора та адвоката також не надходило; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого й останній не подавав клопотань про бажання приймати участь у розгляді апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу обґрунтовано врахував тяжкість вчиненого злочину та покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 , у разі доведення його вини (від 3 до 5 років позбавлення волі), те, що судове провадження не закінчено й на даний час ще не допитані потерпіла та всі свідки, а також дані про особу обвинуваченого (ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речових обвинувальний акт за ч. 2 ст. 307 КК України перебуває на розгляді Ужгородського міськрайонного суду).

Тому, колегія суддів вважає, що, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, та даних про його особу, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 у силу характеру інкримінованого йому діяння та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит потерпілої та свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції прийшов до належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, нічим не обґрунтовані, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, спростовуються наведеними вище обставинами й не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд із урахуванням вищенаведеного, не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_5 має цивільну дружину та доньку, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався.

Разом із тим, при оцінці доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину вперше, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України злочину, будучи обвинуваченим за ч. 2 ст. 307 КК України в іншому кримінальному провадженні, що знаходиться на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді.

При цьому, апеляційний суд враховує те, що матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_5 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілу чи свідків, вчиняти інші злочини чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, а також вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, прийшовши до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив йому розмір застави. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд також враховує вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, із застосуванням насильства.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2020 року, якою обвинуваченому за ч. 1 ст. 152 КК України ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.10.2020 включно залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :