Справа № 463/2384/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/597/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 22 травня 2020 року про відмову у задоволенні його скарги на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 від 24 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000438 від 25 квітня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 від 24 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000438 від 25 квітня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя дійшов переконання, що слідчим проведені необхідні слідчі дії та проведеним досудовим розслідуванням не здобуто доказів, які б вказували на наявність в діях працівників поліції, службових осіб прокуратури та суду складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 22 травня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою скерувати матеріали провадження для подальшого проведення досудового розслідування.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, в обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що слідчим суддею під час розгляду скарги не було досліджено в повній мірі факти неналежного та неповного проведення досудового розслідування слідчим ОСОБА_7 .
На переконання апелянта, слідчий суддя не зміг чи не захотів дослідити в повній мірі та проаналізувати його скаргу та матеріали, додані до неї, не звернув увагу на відсутність в матеріалах провадження свідчень про надання йому для ознайомлення в порядку, передбаченому кодексом, з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчинення щодо нього кримінального правопорушення.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить проводити розгляд апеляційної скарги за його відсутності.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
З огляду на те, що судове засідання, на якому було прийнято та проголошено оскаржувану ухвалу, проводилося без участі ОСОБА_6 , копію судового рішення він отримав 06 червня 2020 року та того ж дня мав змогу ознайомитися зі змістом прийнятого рішення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.
З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.
Як встановлено апеляційним судом, Другим слідчим відділом слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000438 від 25 квітня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесенні на підставі ухвали слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 9 квітня 2019 року в справі № 161/7580/17 про зобов`язання слідчого чи іншої уповноваженої особи ГУНП у Волинській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 27 квітня 2017 року про вчинення кримінальних правопорушень слідчим МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 , а також іншими службовими особами.
Зокрема, у своїй заяві ОСОБА_6 вказує на вчинення кримінальних правопорушень слідчим МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 під час проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №000047, №0000258, 08.07.2016 року прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 , під час складання протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення стосовно слідчого ОСОБА_8 , в який в подальшому прокурором було внесено зміни, які підписом заявника не засвідчені, а начальником слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_10 , за результатами розгляду вказаного протоколу незаконно відмовлено у внесенні відомостей в ЄРДР. У подальшому, суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_11 неналежно здійснював розгляд скарги ОСОБА_6 на невнесення відомостей в ЄРДР за його заявою, що призвело до постановлення ухвали про відмову у задоволенні скарги.
24 лютого 2020 року постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях слідчого МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 , прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 , начальника слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_13 , судді Луцького міськрайонного суду ОСОБА_11 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
З матеріалів кримінального провадження № 0000438 від 25 квітня 2019 року вбачається, що в ході проведення досудового розслідування допитано в якості свідка заявника ОСОБА_6 , а також допитано в якості свідків ОСОБА_13 начальника відділу управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області, ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_14 працівника прокуратури м. Луцька в період з листопада 2007 року по листопад 2017 року, ОСОБА_8 старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області; отримано висновок службового розслідування, відповідно до якого факти вчинення протиправних дій при здійсненні слідчим СВ Луцького відділу поліції ОСОБА_8 досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000258 від 17 січня 2013 року не підтвердились.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні поданої скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим проведені усі необхідні та можливі слідчі дії, та проведеним досудовим розслідуванням не здобуто доказів, які б вказували на наявність в діях слідчого МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 , прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 , начальника слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_13 , судді Луцького міськрайонного суду ОСОБА_11 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
Системний аналіз положень ст. 367 КК України дає підстави вважати, що відповідальність за цією нормою настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки - завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, - які входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, або якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.
Згідно із приміткою до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Відповідальність за ст. 367 КК настає лише в тому разі, коли службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином. Така можливість зумовлена об`єктивними та суб`єктивними факторами.
Істотна шкода та тяжкі наслідки можуть бути інкриміновані винному лише за наявності причинного зв`язку між його діянням (дією чи бездіяльністю) та настанням зазначених наслідків.
Під час досудового розслідування слідчий, провівши необхідні слідчі дії, встановив відсутність у діях слідчого МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 , прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 , начальника слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_13 , судді Луцького міськрайонного суду ОСОБА_11 , складу злочину, а саме у ході досудового розслідування не здобуто доказів службової недбалості, за правовою кваліфікацією якої були внесені відомості до ЄРДР та проводилося досудове розслідування.
Висновок слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належної оцінки доказів, здійсненої відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та з таким висновком слідчого погоджується й колегія суддів апеляційного суду.
Слідчий суддя під час розгляду скарги ОСОБА_6 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що у ході досудового розслідування проведені усі необхідні слідчі дії для встановлення об`єктивних обставин кримінального провадження, тому постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою.
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий під час досудового розслідування та слідчий суддя при судовому розгляді скарги неповно та невсебічно дослідили матеріали провадження, надали неналежну правову оцінку зазначеним доказам та обставинам, на підставі чого зробили необґрунтований висновок про закриття кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження не вбачається.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 22 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 від 24 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000438 від 25 квітня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4