провадження № 274/6129/20
УХВАЛА провадження № 1-в/0274/745/20
21.09.2020 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за клопотанням Державної установи "Бердичівська виправна колонія (№ 70)" про приведення вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 лютого 2019 року у відповідність до вимог закону № 2617-VШ від 22.11.18 щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єгорівка Прилуцького району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , до засудження раніше неодноразово судимого, останній раз: 12.07.16 за ст.ст. 125 ч. 2, 122 ч. 1, 185 ч. 2, 187 ч. 3, 70 ч. 1, 72 ч. 5 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за виключенням житла,
ОСОБА_3 засуджений 06 лютого 2019 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 309 (2 роки 6 місяців), ч. 1 ст. 71 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна за виключенням житла.
Початок строку відбування покарання 06.02.19; кінець строку: 13.12.23.
Адміністрація ДУ" Бердичівська виправна колонія (№ 70)" звернулась до суду з клопотанням про приведення вироку Бердичівського міськрайонного суду від 06.02.19 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень" від 22.11.18, якими внесено зміни до ч. 2 ст. 309 КК України. Судове засідання адміністрація просить проводити без участі представника. Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явився, звернувся з заявою про розгляд клопотання без його участі. Відповідно до листа від 21.09.20 прокуратура не заперечує проти проведення судового засідання за відсутності прокурора. Суд не визнає явки цих учасників в судове засідання обов`язковими. Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши надані матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню. Так, 01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII. Вказаним законом внесені зміни до ч. 2 ст. 309 КК України, згідно з якими кримінальна відповідальність за скоєння цього кримінального правопорушення настає за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. На відміну від попередньої редакції норми, яка передбачала відповідальність за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. Отже нова редакція закону значно звужує кваліфікуючу ознаку складу правопорушення, передбаченого частиною другою. Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Згідно з вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.02.19 дії засудженого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України судом кваліфіковані як незаконні придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинені особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України. Після внесених Законом України № 2617-VШ від 22.11.2018 змін диспозиція ч. 2 ст. 309 КК України кваліфікуючої ознаки вчинені особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, не містить, тобто дії ОСОБА_3 з 01.07.20 мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконні придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту. Водночас санкцією ч. 1 ст. 309 КК України в редакції, що діє з 01.07.20, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Як визначено у ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, засудженому ОСОБА_3 також підлягає зниженню призначена міра покарання у виді позбавлення волі за ст. 309 КК України, як така, що не передбачена санкцією нового закону, до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. При цьому строк покарання перераховується за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, тобто засудженому ОСОБА_3 визначається строк в межах максимальної межі покарання за санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 5 років. Беручи до уваги, що за вироком від 06.02.19 згідно з ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_3 частково приєднано невідбуту частину основного покарання за попереднім вироком (два роки шість місяців позбавлення волі), а відповідно до ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий, тобто навіть при призначенні покарання за вироком від 06.02.19 у виді обмеження волі, цей вид покарання має бути переведений у більш суворий вид - позбавлення волі, відповідно остаточна міра покарання, визначена ОСОБА_3 вироком від 27.01.20, залишається незмінною.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 5, 74, 309 КК України, статтями 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
клопотання задовольнити.
Привести вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 лютого 2019 року щодо ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ та вважати ОСОБА_3 засудженим за цим вироком за ч. 1 ст. 309 КК України (в ред. від 22.11.18).
Призначену вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 лютого 2019 р. засудженому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України міру покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі знизити до максимальної межі покарання, встановленої санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, а саме до обмеження волі на строк 5 (п`ять) років.
В решті вирок залишити без змін.
Відповідно до вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 лютого 2019 року на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.07.16 ОСОБА_3 остаточно визначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за виключенням житла.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Головуючий - суддя ОСОБА_1