ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/400/21

Номер провадження 1-кп/495/479/2021

12 лютого 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000816 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянки Українки, з неповною середньо освітою, не працюючої, не одруженої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 09 травня 2020 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, обвинувачена ОСОБА_3 , перебувала в орендованому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де вона мешкала разом з господарем будинку потерпілим ОСОБА_5 . При цьому обвинувачена ОСОБА_3 попросила скористатись мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_5 , на що останній дав належний йому телефон. Під час використання телефону, обвинувачена ОСОБА_3 , зрозуміла, що до вказаного телефону прив`язана банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 , окрім того, вона достовірно знала, що на його картці є грошові кошти у розмірі 1200 гривень та внаслідок чого у обвинуваченої ОСОБА_3 виник прямий умисел на заволодіння вказаними грошовими коштами з картки потерпілого ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою останнього.

Того ж дня, а саме 09 травня 2020 року о 22 годині 00 хвилин, обвинувачена ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи з корисливою метою та прямим умислом, направленим на заволодіння грошових коштів потерпілого ОСОБА_5 , зловживаючи довірою останнього, усвідомлюючи протиправність своїх дій, завідомо знаючи про наявність на картці грошових коштів та pin-код від банківської картки потерпілого та номер його телефону, до якого прив`язана вказана картка, пішла із мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_5 до банкомату «Приват Банк», який знаходиться біля продовольчого магазину «Сусідський», розташованого за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Центральна, №65, та за допомогою послуги зняття коштів без картки, використовуючи мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 зняла грошові кошти у розмірі 500 гривень, після цього повернулась за місцем мешкання та повернула мобільний телефон потерпілому ОСОБА_5 .

Крім того, 10.05.2020 року приблизно о 21 годині 50 хвилин, обвинувачена ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати розпочатий раніше умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи з корисливою метою та прямим умислом, направленим на заволодіння грошових коштів потерпілого ОСОБА_5 , зловживаючи довірою останнього, усвідомлюючи протиправність своїх дій, завідомо знаючи про залишок коштів та pin-код від банківської картки потерпілого та номер його телефону, до якого прив`язана вказана картка, знов попросила мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 , та направилась із ним до банкомату «Приват банк», який знаходиться біля магазину «Приморський», розташованого за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Приморська, №10-Б, та за допомогою послуги зняття коштів без картки, використовуючи мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 двома транзакціями зняла грошові кошти 500 та 200 гривень, після чого повернулась за місцем мешкання та повернула мобільний телефон потерпілому ОСОБА_5 .

Далі, обвинувачена ОСОБА_3 розпорядилась викраденими у потерпілого ОСОБА_5 грошовими коштами на власний розсуд.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 шляхом зловживання довірою заволоділа майном потерпілого ОСОБА_5 , чим завдала сукупний збиток останньому у розмірі 1200 гривень.

Обвинувачена ОСОБА_3 винною себе визнала у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої. Їй було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_3 пояснила що вона наймала житло у потерпілого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . 09 травня 2020 року та 10.05.2020 року вона шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами потерпілого які знаходились на його банківській картці шляхом зняття грошей через телефон потерпілого у банкоматі. У скоєному розкаялася, просила суворо не карати, запевнила, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винною обвинувачену ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого їй кримінального правопорушення та кваліфікує його за ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки у судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченої ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити їй покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого нею кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, її вік, стан здоров`я, те, що вона раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до проступків, її щире каяття в скоєному.

Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачена ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, її ставлення до вчиненого злочину, а саме те, що вона розкаялась та сприяла розкриттю злочину, те, що вона постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, а також те, що вона не працює, суд вважає необхідним призначити їй покарання у вигляді обмеження волі на певний строк, та звільнити від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити їй покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженій та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1