УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2020 Справа №607/13313/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

під час проведення судового засідання, в приміщенні зали суду в м. Тернополі у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 28 лютого 2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.276 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 28 лютого 2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.276 КК України.

Прокурор подав до суду клопотання, в якому на підставі ст.ст.332, 242 КПК України, просив призначити в кримінальному провадженні залізнично-транспортну експертизу, на вирішення експертизи просив поставити наступні питання: якими положеннями нормативних документів, що діють на залізничному транспорті України, повинні були керуватися члени локомотивної бригади, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , до наїзду, у момент наїзду та після наїзду рухомого складу?; Чи мала місце невідповідність дій членів локомотивної бригади а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , вимогам нормативних документів, що діють на залізничному транспорті України, при веденні поїзда, яким відбувся наїзд на ОСОБА_6 , якщо мала, то у чому саме полягає ця невідповідність?; Якими положеннями нормативних документів, що діють на залізничному транспорті України, повинні були керуватися члени локомотивної бригади ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у процесі ремонту рухомого складу?; Яка безпосередня технічна причина наїзду рухомого складу поїзда №2737 з 54 вагонами-зерновозів на помічника машиніста ОСОБА_6 близько 10 год. 01 хв. на 5 км. 5 пк.? Чи можливо було з технічної точки зору запобігти залізнично-транспортній пригоді?.

Також прокурор подав до суду клопотання, в якому на підставі ст.ст.332, 242 КПК України, просив призначити в кримінальному провадженні експертизу з охорони праці та безпеки життєдіяльності, на вирішення експертизи просив поставити наступні питання: яка причина нещасного випадку, що трапилася із ОСОБА_6 та які обставини її обумовили?; Невиконання яких вимог нормативних актів з охорони праці та безпеки життєдіяльності перебувають у причинному зв`язку з настанням події нещасного випадку з ОСОБА_6 .?; Дія (бездіяльність) яких осіб з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події нещасного випадку з ОСОБА_6 .?; Чи існує причинно-наслідковий зв`язок між діями машиніста ОСОБА_3 та настанням нещасного випадку із ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотань прокурора заперечили.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Суд звертає увагу на те, що стаття 242 КПК України, на норми якої посилається прокурор в обґрунтування свого клопотання, міститься в главі 20 «Слідчі (розшукові) дії» розділу ІІІ «Досудове розслідування» КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.283КПК України формами закінчення досудового розслідування є:

1) закриття кримінального провадження;

2) звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3) звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Враховуючи, що станом на момент звернення прокурора з клопотанням про призначення вищевказаних експертиз протягом одного року чотирьох місяців триває судове провадження, посилання прокурора на норми ст.242 КПК України є необґрунтованим та безпідставним.

Суд підкреслює, що статтею 332 КПК України передбачено саме право, а не обов`язок суду призначати під час судового розгляду проведення експертизи, тобто належить до дискреційних повноважень суду.

В постанові Верховного суду від 01 лютого 2018 року у справі № 634/609/15-к роз`яснено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві. Дане поняття включає повноваження суду обирати між законними альтернативами та діяльність суду з вирішення спірних правових питань. Такі повноваження суду мають виходити із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин ситуації, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, тощо.

До загальних засад кримінального судочинства, зокрема, належить і розумність строків (ст.ст.7,28 КПК України).

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Судом при цьому, звертається увага, що під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні будь-яка експертиза не проводилася, хоча докази збираються саме на цій стадії кримінального провадження і надаються суду для їх безпосереднього оцінювання.
У п.2 постанови пленуму ВСУ N 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» звертається увага на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних

знань, а також порушення перед експертом правових питань,

вирішення яких віднесено законом до компетенції суду (зокрема щодо

вини, неосудності чи недієздатності особи тощо).

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про призначення у кримінальному провадженні залізнично-транспортної експертизи та експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності, не підлягає до задоволення, оскільки, необхідності у призначенні таких експертиз суд не вбачає, адже прокурором жодним чином не вмотивовано вказані клопотання, не переконано суд у закономірності їх призначення під час судового провадження на стадії закінчення з`ясування обставин у справі.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що у задоволенні клопотань про призначення зазначених вище експертиз слід відмовити за безпідставністю1.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101, 242, 332, 369 - 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотань прокурора ОСОБА_4 про призначення у кримінальному провадженні залізнично-транспортної експертизи та експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1