КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/3968/2020
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року у кримінальному провадженні №0000123, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000123, а саме: транспортний засіб марки «NISSAN», модель «GT R» д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким користувався ОСОБА_11 .
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність тієї обставини, що майно, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000123, а тому наявні достатні підстави для арешту, відповідно до вимог ч.1,2,3 ст.170 та ч.3 ст. 171 КПК України.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_9 просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що присутніми під час розгляду клопотання про накладення арешту не була, ухвалу слідчого судді отримала 17 липня 2020 року. По суті апеляції просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно. Зазначає, що в клопотанні органу досудового розслідування відсутня аргументація накладення арешту на майно. В ухвалі слідчого судді невмотивовано яким чином майно співвідносяться з обставинами кримінального провадження, що розслідується. Крім того вказує на те, що вона являється власником автомобіля і будь яке використання транспортного засобу третіми особами їй не відомо, вона не знайома з ОСОБА_11 і взагалі вона не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання апелянта про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його з огляду на те, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно ні власник, ні її представники присутніми не були, ухвалу слідчого судді згідно наявної в матеріалах судового провадження інформації отримали лише 17 липня 2020 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123 від 22.01.2018 року за підозрою ОСОБА_12 ,. ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,, ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_11 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.1 ст.255, ч.3 ст.27ч.3 ст.307 КК України. В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно. В обґрунтування клопотання орган досудового розслідування послався на те, що майно, а саме: транспортний засіб марки «NISSAN», модель «GTR» д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким користувався підозрюваний ОСОБА_11 є предметом та доказом розслідування кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.209, ч.1 ст.255, ч.3 ст.27ч.3 ст.307 КК України, відповідно є речовими доказами, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Слідчий суддя погодився з доводами клопотання та наклав арешт на зазначене майно.
З таким висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції.

З матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Так, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, орган досудового розслідування 21.03.2019 року хоч і визнав постановою транспортний засіб марки «NISSAN», модель «GT R» д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_9 речовим доказом, проте не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Орган досудового розслідування в клопотанні не надав будь якої оцінки щодо правової підстави для арешту майна, яке належить ОСОБА_32 не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином майно співвідносяться з обставинами кримінального провадження, що розслідується. До клопотання не надано доказів, які б вказували на існування між підозрюваним ОСОБА_11 та ОСОБА_33 будь яких зв`язків, не містять таких даних і ЄДРДР. До матеріалів клопотання не долучено жодного протоколу, за яким ОСОБА_9 має процесуальний статус у даному кримінальному провадженні. Крім того колегія суддів звертає увагу і на те, що в матеріалах провадження відсутні дані про те, що був проведений обшук в транспортному засобу марки «NISSAN», модель «GT R» д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_9 , як відсутні дані і про його вилучення. Таким чином посилання органу досудового розслідування на те, що вилучений під час обшуку вищезазначений автомобіль є матеріальним об`єктом, як покладати ці дані в основу при прийнятті рішення слідчим суддею на думку колегії суддів є безпідставним.

Також колегія суддів зважує увагу і на інші матеріали додані до апеляційної скарги, зокрема, довідки Територіального сервісного центру від 27.05.2020 року №8047/51 згідно якої відповідно до договору купівлі продажу власником транспортного засобу з 10 жовтня 2017 року являється ОСОБА_9 і будь яких даних про те, що даний автомобіль використовується іншими особами не містить.

З урахуванням того, що до клопотання прокурором не додано будь-яких доказів належності автомобіля до речових доказів та до будь - кого з підозрюваних у кримінальному провадженні №0000123, підстав для його арешту не має

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України це мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак не було зроблено слідчим суддею.

За встановлених обставин колегія суддів вважає доводи апеляції такими, що ґрунтуються на матеріалах провадження і тому підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню.

Керуючись ст. ст. 117, 98, 170, 171, 172,173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити власнику майна ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року у кримінальному провадженні №0000123.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000123, а саме: транспортний засіб марки «NISSAN», модель «GT R» д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким користувався ОСОБА_11 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000123, а саме: транспортний засіб марки «NISSAN», модель «GT R» д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4