ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/1716/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/888/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних справах
УХВАЛА
іменем України

13 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 01.07.2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою відмовленов задоволенні спільного клопотання комісії при Державній установі «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Неполоть, Кіровського району, Калузької області, Російської Федерації, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Велеколепетиського районного суду Херсонської області від 28.07.2016 року за ст. 121 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 частини призначеного йому судом покарання фактично у зв`язку із зарахуванням йому в строк відбуття покарання попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 15.03.2016 року по 30.08.2016 року. Відсутність стягнень, 13 заохочень за дотримання правил поведінки, участь у роботах по благоустрою установи та відділення не доводять виправлення засудженого, натомість пояснення засудженого про часткове визнання вини у вчиненні злочину та бажання звільнитися від покарання в особистих інтересах свідчить про те, що він не розкаявся у вчиненому. Суд врахував тяжкість злочину, за який ОСОБА_7 засуджений, відсутність ініціативи засудженого щодо працевлаштування на промисловій зоні, невідшкодування коштів, стягнених за вироком суду. Крім того, вказав, що рішеннями відповідних комісій в 2018 та 2019 роках засудженому було відмовлено у застосуванні заохочувальних норм, як такому, що не стає на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати, звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що висновок суду ґрунтується на неповному з`ясуванні всіх обставин справи, зокрема суд не врахував його позитивні зміни під час відбування покарання, його інвалідність, в зв`язку з чим йому за висновком МСЕК протипоказана важка праця та навантаження на ліву руку (через відсутність правої руки), незадовільний стан здоров`я, зокрема пошкодження хребта та ноги, незважаючи на що він не відмовляється від роботи, приймає активну участь у роботах по благоустрою установи та відділення. Посилання суду, що ним відбуто 2/3 частини призначеного покарання у зв`язку із зарахуванням йому в строк відбуття покарання попереднього ув`язнення вважає незаконним, оскільки таке зарахування передбачено нормою ч. 5 ст. 72 КК, тому здійснено в рамках закону. Має наміри про повернення до сім`ї та прагнення до нормального життя.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Велеколепетиського районного суду Херсонської області від 28.07.2016 року, яким від засуджений за ст. 121 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15.03.2016 року по 30.08.2016 рокуіз розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 15.03.2016 року, кінець строку відбування покарання 30.09.2022 року.
З досліджених судом першої інстанції характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.03.2016 року, вдержавній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10)» відбуває покарання з 20.09.2016 року, порушень вимог встановленого режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, вияв бажання працювати та на добровільних засадах, без оплати праці виконував обов`язки електрика житлової зони установи. Приймає активну участь у роботах з благоустрою відділення та установи, був заохочений адміністрацією установи тринадцять разів, з представниками адміністрації установи дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення, до виконання законних вимог ставиться завжди сумлінно та відповідально. Зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу утримує в належному стані, за характером врівноважений, не схильний до створення конфліктних ситуацій, підтримує зв`язок з близькими родичами шляхом листування, телефонних розмов та побачень, на профілактичних обліках в установі не перебуває.

Разом з тим, ОСОБА_7 засуджений за умисний тяжкий злочин проти життя людини,що суттєво підвищує ступінь суспільної небезпеки особи засудженого, з 7 років призначеного покарання на день ухвалення оскаржуваного рішення фактично відбув 4 роки 3 місяці, отже 3/4 строку покарання обчислено у зв`язку із зарахуванням йому в строк відбування покарання періоду попереднього ув`язнення з 15.03.2016 по 30.08.2016 року відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, 12 із 13 заохочень отримані ним за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, що є обов`язком засудженого і не свідчить про досягнення мети покарання.
Доводи апелянта, про те, що він має декілька хвороб як на підставу застосування умовно-дострокового звільнення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відомостей про те, що ОСОБА_7 має тяжкі хвороби, які перешкоджають подальшому відбуванню покарання матеріали справи не містять. Крім того, статтею 84 КК України передбачено можливість звернення засудженого з клопотанням про звільнення від покарання при наявності тяжкої хвороби, яка перешкоджає відбуванню покарання.
Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що навіть з урахуванням наявності заохочень засудженого під час відбуття ним покарання, процес його виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом не достатніми для її задоволення та звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405 ,418, 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 01.07.2020 року, якою відмовлено в задоволенні спільного клопотання комісії при Державній установі «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи