Провадження №: 1-кс/755/4530/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жердова, Броварського району, Київської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в кримінальному проводженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008565 від 13 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в:
Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається. 07.10.2020 року старший слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0008565 відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч.2 ст.121 КК України.
Зміст клопотання слідчого, погодженого з прокурором. Вимоги клопотання слідчого обґрунтовані тим, що 12.10.2019 року приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у приміщенні гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , де у останнього відбувся словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Близько 00 год. 00 хв. 13.10.2019 року, потерпілий ОСОБА_8 вийшов з приміщення гуртожитку та направився в сторону супермаркету «Бджілка», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Челябінська, 15-А, після чого попрямував назад до гуртожитку.В цей час ОСОБА_7 вийшов з приміщення гуртожитку та зустрівся з раніше знайомими ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після чого разом почали рух назустріч потерпілому ОСОБА_8 .

Того ж дня, близько 00 год. 32 хв., перебуваючи поблизу будинку № 1/2 по вул. Панельна у м. Києві, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , зустріли потерпілого ОСОБА_8 . В подальшому, на ґрунті раптово виниклих, неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .

Того ж дня, приблизно о 00 год. 34 хв., перебуваючи поблизу будинку № 1/2 по вул. Панельна у м. Києві, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 , реалізуючи спільний злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний, суспільно небезпечний характер своїх дій, свідомо допускаючи наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, діючи умисно, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 наблизилися до ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 спільно, шляхом нанесення кулаками рук, двох ударів в область голови потерпіло ОСОБА_8 , збили останнього з ніг та повалили на асфальт. Разом з тим, ОСОБА_8 , перебуваючи в лежачому положенні, не чинив опору протиправним діям ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , однак продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_9 спільно нанесли ще по два удари ногами в область голови ОСОБА_8 , в результаті отриманих ударів, ОСОБА_8 втратив свідомість та через короткий проміжок часу помер.

Згідно висновку експерта № 022-169-2316-2019 від 24.10.2019-27.11.2019 року: «При дослідженні трупа ОСОБА_8 виявлені такі ушкодження: а) внутрішньочерепна травма (крововиливи в м`яких тканинах тім`яної ділянки праворуч, скроневої ділянки ліворуч, в ділянці лівого кута нижньої щелепи, садно з крововиливом в м`які тканини в лівій лобовій ділянці, розповсюджений субарахноїдальний крововилив в області півкуль головного мозку, стовбурових відділів мозку та півкуль мозочку); б) синці на тильній поверхні правої кисті. Внутрішньочерепна травма є наслідком травматичних дій тупих предметів в область обличчя та волосяної частини голови, виникла за механізмом ротації, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. Ушкодження виникли в короткий відрізок часу, мають однакову давність утворення. Після ушкодження травми голови смерть ОСОБА_8 настала в короткий термін, який тривав не більше 30 хвилин, за 1-2 години до проведення огляду його трупа, яке було проведене 13.10.2019 о 02 год. 15 хв. До смерті ОСОБА_8 призвела внутрішньочерепна травма, проявом якої став травматичний субарахноїдальний крововилив з розвитком набряку-набухання головного мозку».

Також, на думку слідчого, необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним тяжкого злочину, покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121 КК України, майновий стан, репутацію, вік та стан здоров`я.
Під час проведення досудового розслідування не отримано даних про те, що підозрюваний ОСОБА_5 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах державної установи «Київський слідчий ізолятор».
Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Крім того, згідно з ч.2 ст.183 КПК України до підозрюваного ОСОБА_5 можливо застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та 178 КПК України, має право не обирати заставу щодо злочину вчиненого із погрозою застосування насильства.
Враховуючи викладене, слідчий у своєму клопотанні, погодженому з прокурором, просить суд застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення застави.
Позиція сторін кримінального провадження в судовому засіданні з розгляду клопотання слідчого.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, і стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Крім того, прокурор стверджував, що обґрунтованість підозри підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження належними та допустимими доказами.
Беручи до уваги те, що на даний час існують ризики, а саме:
- п. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі будучи обізнаною з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років;
- п. 3 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі буде незаконно впливати на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місця проживання останніх з метою схилити їх до дачі не правдивих показів у судовому засіданні;
- п. 4 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій;
- п. 5 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення.
В свою чергу, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.
На думку прокурора, лише ізоляція підозрюваного ОСОБА_5 від суспільства забезпечить безпеку від його можливих подальших протиправних дій для оточуючих та нього самого.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_11 заперечувала проти клопотання слідчого, посилаючись на відсутність ризиків та доказів на їх підтвердження.
На думку захисника, слідство не довело всіх обставин, на які посилається у клопотанні, тому суд повинен відмовити у його задоволенні як необґрунтованому.
Враховуючи викладене, просила суд відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме: особисте зобов`язання. Зокрема, заявила клопотання про взяття підзахисного ОСОБА_5 на особисту поруку.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника, просив обрати запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавленням волі.
Положення закону, яким керувався слідчий суддя.
Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити:
1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;
2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;
4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;
5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;
6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;
7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.
Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.
До клопотання додаються:
1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання;
2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу;
3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч.5 ст.193 КПК України будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Підстави запобіжного заходу, мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, та висновки суду.
Судом було встановлено, що 13.10.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, (кримінальне провадження №0008565).
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розписку підозрюваного та захисників щодо вручення їм копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, наявними у справі допустимими доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0008565 від 13.10.2019, рапортами працівників поліції від 13.10.2019 року, оглядом місця події (трупа) від 13.10.2019 року, висновком експертного дослідження від 15.10.2019 року за № 021-231602019 року, висновком експерта від 16.04.2020 року за № 022-29-2316-2019-2020, протоколом огляду місця події від 13.10.2019 року, протоколом допиту потерпілого від 19.12.2019 року, протоколами допиту свідків від 13.10.2019 року, протоколами допиту свідків від 25.10.2019 року, протоколом допиту свідка від 15.10.2019 року, протоколами допиту свідків від 13.12.2019 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 13.12.2019 року, протоколом додаткового допиту свідка від 18.12.2019 року, протоколом допиту свідка від 02.03.2020 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 13.12.2019 року, протоколом слідчого експерименту від 03.03.2020 року, довідкою про опрацювання інформації в ході досудового розслідування від 13.10.2019 року, повідомленням про підозру від 30.09.2019 року.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Слідчий суддя також враховує, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання: за ч.2 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Вказані вище обставини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього запобіжний захід тримання під вартою.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Визначення розміру застави.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав визначати розмір застави підозрюваному, останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який пов`язаний із застосуванням насильства.
Розгляд заяв про бажання взяти особу на поруки.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_11 підтримала заяви про взяття на поруки підозрюваного ОСОБА_5 .
Підозрюваний заяви підтримав та просив їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення заяв та передання підозрюваного на особисту поруку, посилаючись на те, що особиста порука не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного з огляду на ризики, які існують.
Вимогами статті 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.
Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.
Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість слідчого судді в тому, що поручителі дійсно можуть впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його доставлення до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.
Аналізуючи зазначені вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та дослідженні у ході судового розгляду докази, документи та пояснення, надані особами, які виявили бажання бути поручителями підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що вказані особи дійсно заслуговують на особливу довіру, оскільки позитивно характеризуються та користуються авторитетом.
Разом з тим, їх взаємовідносини з підозрюваним ОСОБА_5 не гарантує реальний вплив на поведінку підозрюваного, значно ускладнить їх контроль за повним та своєчасним виконанням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків і, як наслідок, не виключає наявних ризиків, зокрема ризику продовження чи повторення протиправної поведінки ОСОБА_5 .
Враховуючи викладене, а також підвищену суспільну небезпеку інкримінованих підозрюваному злочину, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_11 про взяття підозрюваного ОСОБА_5 на поруки.
Керуючись, ст.ст. 176, 177, 178, 182, 184, 194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :
клопотання - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала діє строком 60 днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислюється з моменту його фактичного затримання в залі суду- з 14 год 15 хв 08 жовтня 2020 року.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав визначати розмір застави підозрюваному, останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який пов`язаний із застосуванням насильства.
В задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про взяття підозрюваного ОСОБА_5 на поруки відмовити.
Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: