н/п 1-кп/490/20/2020

У Х В А Л А
19 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0002914 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брилівка, Цюрупинського району, Херсонської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, раніше не судимого, який перебував на військовій службі за контрактом у в/ч НОМЕР_1 на час вчинення злочину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст.185 КК України,

Сторони судового провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
До обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 25 жовтня 2020 року.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження стоку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обгрунтування заявленого клопотання, прокурор послався на те, що ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочин і злочин середньої тяжкості та наявні ризики, задля запобігання яких до нього застосований вказаний запобіжний захід, які станом на теперішній час не зникли і не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора та просили застосувати до ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід. Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

ОСОБА_3 обвинувачуєтсья у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі. Підставою для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою є також наявність ризиків, передбачених пп.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: - спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що дає підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, та невідворотність покарання, може вживати заходи щодо уникнення кримінальної відповідальності. В підтвердження вищевказаного свідчить, те, що ОСОБА_3 після подій, зазначених в обвинуваченні, з місця вчинення злочину зник, є мешканцем іншої області, а саме Херсонської області, крім того самовільно покинув військову частину НОМЕР_1 , у якій проходив службу, тому є підстави вважати, що у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_3 буде переховуватися від суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України;

-незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_6 , з метою зміни нею показань, оскільки останній знає, де проживає потерпіла та її малолітній внук, а тому наявний ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України;

-вчинити інші кримінальні правопорушення оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, обвинувачується у самовільному залишенні військової частини, тому наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, встановленню істини у справі, з метою зменшити або уникнути взагалі відповідальності за скоєне, шляхом створення штучних доказів своєї невинуватості та інших перешкод для притягнення його до відповідальності.

З метою запобігання вказаним ризикам ОСОБА_3 доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування до ОСОБА_3 іншого запобіжного заходу, окрім взяття під варту не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Вказані ризики були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, та на день розгляду справи ці ризики не зменшились, а тому подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки зазначений запобіжний захід не зможе запобігти незаконному впливу обвинуваченого на потерпілу, так як знає адресу її постійного проживання.

У відповідності до положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги вказані вимоги, відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_3 застави. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не є можливим у зв`язку з тим, що відсутні у ОСОБА_3 міцні соціальні зв`язки з особами, що заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає обвинуваченому ОСОБА_3 вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на потерпілу, а тому у суду є сумніви щодо виконання останнім покладених на нього обов`язків. Сукупність наведених вище обставини вказують на високий ступінь ризиків здійснення ним незаконного впливу на потерпілу, свідків, а також здійснення ним спроб переховатися від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності, а також вчинити інше кримінальне правопорушення у разі застосування до нього іншого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою.

Вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають утриманню його під вартою.

Крім того, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні "Lavents v. Latvia", продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу поваги права, передбаченого статтею 5 Конвенції, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою. Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою.

Зважаючи на вищевикладене, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не підлягає задоволенню.

Дане клопотання було розглянуто головуючим по справі одноособово - відповідно до п.20-5 Перехідних положень КПК України, згідно якого, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 331, 376 КПК України, п. 20-5 Перехідних положень КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 продовжити до 16 грудня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_1