Справа № 345/2466/20
Провадження № 11-кп/4808/480/20
Категорія ст. 286 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

аахисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000665, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2020 року, відносно ОСОБА_8 за ст. 286 ч.2 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою спеціальною освітою, працює водієм в ТОВ «Карпат Буд», раніше не судимого,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не заперечуючи проти правильності кваліфікації дій та доведеності вини в інкримінованому ОСОБА_8 злочині, з даним вироком суду першої інстанції не погоджується, оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому належним чином не врахував те, що ОСОБА_8 визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, повністю відшкодував потерпілій ОСОБА_10 заподіяну його діями шкоду, має постійне місце проживання та праці, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Крім цього вказує, що судом першої інстанції допущено порушення вимог закону при вирішенні питання щодо стягнення з його підзахисного судові витрати за проведення експертиз на досудовому розслідуванні. Звертає увагу суду на те, що всі експертизи були проведені в межах іншого кримінального провадження № 0001066 від 25.08.2019 року щодо ОСОБА_11 за ст. 286 ч.2 КК України, яке на даний час знаходиться в провадженні Калуського міськрайонного суду, і в якому ОСОБА_8 визнано потерпілим.

Просить вирок Калуського міськрайонного суду від 22.09.2020 року змінити та призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 286 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу чи виправних робіт за місцем праці без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Виключити з вироку пункт про стягнення з ОСОБА_8 судових витрат за проведення експертизи.

Вироком Калуського міськрайонного суду від 22.09.2020 року, ОСОБА_8 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає наступні покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Строк відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки вказано рахувати з часу набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави:

- 1570,10 грн. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/109/26-898ІТ/19 від 21.01.2020р.;

- 1256,08 грн. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/109/26-899ІТ/19 від 16.01.2020р.;

- 1307,60 грн.витрат за проведення експертизи № СЕ-19/109/13/3-407ІТ/20 від 09.06.2020р.;

- 653,80 грн.витрат за проведення експертизи № СЕ-19/109/13/3-484ІТ/20 від 25.06.2020р.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, за таких обставин.

25.08.2019 року, близько 18.30 год., водій ОСОБА_8 керував мотоциклом марки «BMW» без державного номерного знаку та рухався із пасажиром ОСОБА_10 без мотошоломів, ділянкою дороги у м. Калуші по проспекту Л. Українки, у напрямку перехрестя вулиць Незалежності Л.Українки зі швидкістю біля 83 км/год.

В той час у зустрічному напрямку рухався автомобіль марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_11 , матеріали стосовно якого виділені в окреме кримінальне провадження, та який під`їжджаючи до перехрестя з другорядною дорогою в районі розташування відділення центральної пошти та будинку № 15, проспекту Л.Українки почав виконувати маневр повороту ліворуч, виїхавши на смугу зустрічного руху, створивши при цьому небезпеку для руху водію мотоцикла марки «BMW» ОСОБА_8 .

Водій ОСОБА_8 під час керування транспортним засобом мотоциклом марки «BMW», в порушення Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у виборі швидкості руху, не вибравши безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, під час виявлення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості, щоб зупинити транспортний засіб, або безпечно для інших учасників руху об`їхати перешкоду, допустив зіткнення із автомобілем «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 під ОСОБА_12 .

При цьому водій ОСОБА_8 порушив Правила дорожнього руху, а саме:

п. 12.1 який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.4 який вказує, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018);

п. 12.3 який вказує, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У результаті порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир мотоцикла «BMW» без державного номерного знаку ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми із переломами кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку середнього ступеня тяжкості; травма шийного відділу хребта з переломом передньої дужки хребця С1 зліва, без розходження та зміщення кісткових уламків, які відповідно до висновку експерта від 13.02.2020 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вважає її необґрунтованою та безпідставною;

- потерпіла ОСОБА_10 підтримала подану апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просила її задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід змінити, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, зазначених вимог закону суд першої інстанції в повій мірі не дотримався, зокрема в частині призначення додаткового покарання.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КПК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у кримінальному провадженні доказами.

Виходячи з положень ст. 401 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Зокрема, судом першої інстанції визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій ОСОБА_10 . Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Окрім цього, судом першої інстанції враховано дані на особу обвинуваченого, а саме його молодий вік, майновий стан, те, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Однак, під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 навів доводи та надав суду підтверджуючі документи того, що обвинувачений офіційно працевлаштований

в ТОВ «Карпат - Буд» (а.п. 73) на посаді водія, тому просить не призначати йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Позбавлення права займатися певною діяльністю є видом кримінального покарання, відповідно до якого особі забороняється займатися певною діяльністю, наприклад, керувати транспортним засобом.

Санкцією ч.2 ст. 286 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.

Відповідно роз`яснень, викладених у п.21Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів.

Згідно вироку суду першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 було призначено додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки. При цьому було враховано ставлення обвинуваченого до вчиненого та його поведінку після цього, те, що останній працює водієм, а також конкретні обставини вчинення злочину, зокрема, грубе порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 .

Апеляційний суд погоджується з доводами захисника щодо недоцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать про позитивну характеристику ОСОБА_8 , а також наявність встановлених судом першої інстанції обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, вказують про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його права керувати транспортними засобами.

Крім цього, колегія суддів безпосередньо враховує те, що ОСОБА_8 офіційно працевлаштований в ТОВ «Карпат - Буд» на посаді водія, до адміністративної відповідальності не притягувався, ДТП раніше не скоював, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, дане місце праці є єдиним джерелом доходу для нього, у зв`язку із смертю батьків, перебуває в скрутному становищі. З потерпілою ОСОБА_10 обвинувачений примирився, вибачився та розкаявся, відшкодував їй завдані матеріальні та моральні збитки. Його щоденна робота пов`язана з керуванням транспортним засобом, а тому йому необхідні права водія.

Врахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 підлягає зміні в частині призначення додаткового покарання.

Також, колегія суддів вважає підставними доводи захисника з приводу порушення судом першої інстанції вимог закону при вирішенні питання щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 судових витрат за проведення експертиз на досудовому розслідуванні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та з даного судового рішення, судом першої інстанції ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язанні із проведенням експертиз на досудовому розслідувані, а саме : 1570,10 грн. витрат за проведення експертизи № СЕ 19/109/26-898ІТ/19 від 21.01.2020 року, 1256,08 грн. витрат за проведення експертизи № СЕ 19/109/26-899ІТ/19 від 16.01.2020 року, 1307, 60 грн. витрат за проведення експертизи № СЕ 19/109/13/3-407 ІТ/20 від 09.06.2020 року, 653, 80 грн. витрат за проведення експертизи № СЕ 19/109/13/3-484ІТ/20 від 25.06.2020 року.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що дані експертизи були призначені та проведені в межах іншого кримінального провадження, а саме № 0001066 від 25 серпня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_11 за ст. 286 ч.2 КК України, яке перебуває в провадженні Калуського міськрайонного суду та відповідно до якого ОСОБА_8 визнаний потерпілим.

А тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повинен був стягнути судові витрати за проведення експертиз з обох водіїв, які є винуватцями даної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 286 ч.2 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає наступні покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати вирок в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 судових витрат за проведення експертиз та вирішити дане питання в порядку виконання вироку.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5