УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №348/884/19
Провадження № 1-кп/348/114/20

16 вересня 2020 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду заяву представника потерпілого ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_6 про ухвалення судового рішення про стягнення витрат на професійну правову допомогу по кримінальному провадженні № 0000 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник потерпілого ОСОБА_5 -адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про про ухвалення судового рішення про стягнення витрат на професійну правову допомогу по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Вимоги заяви мотивує тим, що 25.08.2020 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області було винесено вирок відносно ОСОБА_4 , яким в тому числі частково задоволено цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди.

В судових дебатах він як представник потерпілого ОСОБА_5 заявив в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про стягнення судових витрат на правничу допомогу в сумі 3050 грн.

В зв`язку з цим ним, керуючись ст. 141 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня постановлення судового рішення подано докази на понесення потерпілим ОСОБА_5 витрат на професійну правничу допомогу. Просить постановити судове рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3050 грн. витрат на професійну правову допомогу.

В судове засіданні потерпілий ОСОБА_5 , та його представник-адвокат ОСОБА_6 не з`явились, від потерпілого ОСОБА_5 постпупило письмове клопотання, в якому просить судове засідання проводити у їх відсутності, заяву про ухвалення судового рішення про стягнення з обвинуваченої витрат на професійну правову допомогу підтримують повністю та просять її задоволити.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви представника потерпілого про стягнення з неї в користь потерпілого витрат на правову допомогу. Вважає вимоги потерпілого та його представника про стягнення з неї витрат на правову допомогу безпідставними та необгрунтованими.

Прокурор в судовому засіданні у вирішенні данного поклався на розсуд суду.

Суд, розглянувши заяву представника потерпілого, заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження дійшов наступних висновків.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат, в тому числі, належать витрати на правничу допомогу.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат належать до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

За змістом ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Оскільки положення КПК України не регулюють порядок подання доказів на підтвердження розміру процесуальних витрат та ухвалення додаткового судового рішення про стягнення процесуальних витрат, виникла необхідність в застосуванні закону, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а саме цивільно-процесуального кодексу України, та при вирішенні питання стягнення витрат на правову допомогу слід керуватись відповідними нормами ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в провадженні Надвірнянського районного суду знаходилось кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.09.2020 ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 грн. Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3000 (три тисячі гривень) завданої моральної шкоди.

При цьому в судових дебатах представником потерпілого ОСОБА_5 -адвокатом ОСОБА_6 в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України заявлено про стягнення судових витрат на правничу допомогу в сумі 3050 грн.

В подальшому представником потерпілого, керуючись ст. 141 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня постановлення судового рішення подано докази на підтвердження понесення потерпілим ОСОБА_5 витрат на професійну правничу допомогу, а саме копію договору про надання правової допомоги, квитанцію про оплату послуг адвоката та акт про виконання наданих правничих послуг, та подано заяву про ухвалення судового рішення в частині судових витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як вбачається з копії договору про надання правової допомоги від 11.03.2019, квитанції № 24/2020 від 25.08.2020 та акту про виконання наданих правничих послуг № 12/2020 від 26.08.2020, оплаті підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3050,00 гривень, з яких: написання (складання) цивільного позову (650,00 гривень), представлення інтересів в суді (три судові засідання тривалістю по 1 год. вартістю 800,00 гривень за одну годину).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, представником потерпілого складено та подано до суду цивільний позов про стягнення з обвинуваченої на користь потерпілого завданої моральної шкоди.

Також згідно журналів судових засідань від 20.05.2019, 23.07.2019, 06.12.2019 та 25.08.2020 представник потерпілого фактично брав участь у чотирьох судових засіданнях тривалістю орієнтовно 1 год.

Таким чином суд вважає, що доводи представника потерпілого щодо співмірності судових витрат на правову допомогу є повністю обґрунтованими.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про задоволення заяви та стягнення з обвинуваченої на користь потепілого 3050,00 грн. витрат на правничу допомогу, з яких : написання (складання) цивільного позову (650,00 гривень), представлення інтересів в суді (три судові засідання тривалістю по 1 год. вартістю 800,00 гривень за одну годину на суму 2400,00 грн.), оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання представником потерпілого правничих послуг у справі та заява про їх відшкодування і розрахунок були надані у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 91, 118, 124, 126, 128, 376, 537-539 КПК України, ст.ст. 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника потерпілого ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_6 про ухвалення судового рішення про стягнення витрат на професійну правову допомогу по кримінальному провадженні № 0000 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 3050 (три тисячі п`ятдесят гривень) сплачених судових витрат на правничу допомогу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено

21.09.2020 о 14 год. 30 хв.