1Справа № 335/4710/20 1-кп/335/703/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2020 року м. Запоріжжя
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
26.04.2020, приблизно о 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, діючи всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, перебуваючи напроти АЗС, розташованої за адресою:м.Запоріжжя,вул.Перемоги 72-Б, знайшов на землі полімерний згорток з ізолюючої стрічки жовтого кольору, в якому знаходився полімерний зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, усвідомлюючи, що даний згорток містить в собі психотропний засіб, а також спосіб його передачі та фасування, підняв вказаний згорток, тим самим, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав психотропний засіб «PVP», який поклав до правої зовнішньої кишені надягненої на себе куртки, де став незаконно зберігати при собі без мети збуту.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_4 направився за місцем свого мешкання, проте одразу був зупинений працівниками поліції, якими в ході огляду місця події, неподалік АЗС по вуд.Перемоги,72-Б у м.Запоріжжя, в період часу з 12 години 45 хвилин до 13 години 15 хвилин вказаного дня, виявлено та вилучено один згорток з речовиною, яка згідно висновку експерта № 7 - 1289 від 12 травня 2020 року, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено 1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он PVP , маса якого, в перерахунку на основу, складає 0,2864 г.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 21.05.2020 року між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, згідно якої ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, які викладені в письмовому повідомленні про підозру від 20.05.2020 та п. 2 угоди і під час підписання угоди про визнання винуватості підтверджує факт беззаперечного визнання вини.
Сторони в угоді погодили покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В судовому засіданні прокурор підтримав угоду, яка підписана між обвинуваченим та ним, та просив її затвердити, призначивши обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а також пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладеної угоди про визнання винуватості, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості судом.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що угода підписувалася у її присутності, порушень вимог КПК при її укладанні не було, згода обвинуваченого на укладення угоди про визнання винуватості була добровільною, а тому просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд доходить наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке згідно ст. 12 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення відносилось до злочину середньої тяжкості. У зв`язку із прийняттям змін до КК України дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, на даний час кваліфікуються як кримінальний проступок.
Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваного у проведенні розслідування.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Узгоджена міра покарання відповідає санкції ч. 1 ст. 309 КК України, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, та вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.
До того ж судом враховано, положення ч. 5 ст. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, та суд вважає, що вказаний обвинувальний акт не потребує повернення прокурору, оскільки суд затверджує угоду про визнання винуватості під час підготовчого судового засідання, а тому вказане кримінальне провадження не передбачає призначення до судового розгляду.
Крім того, сторони кримінального провадження у судовому засіданні підтримали укладену угоду в повному обсязі та наполягали на її затвердженні в даному судовому засіданні.
З огляду на викладені обставини, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 5 КК України, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження слід розглядати на підставі положень КПК України та КК України в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, погіршує становище обвинуваченого.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, яка укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню була проведена судово-хімічна експертиза, висновок № 7-1289 від 12.05.2020 року, який покладено в основу обвинувачення, то процесуальні витрати в сумі 653 грн. 80 коп. на залучення експерта, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 .
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 374, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави витрати на проведення судово-хімічної експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок.
-спеціальний пакет експертної служби № 3835630, в який упаковано психотропний засіб, PVP масою 0,3792 г., переданий на зберігання до камери схову Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя вул. Возз`єднання України 32, знищити.
Вирок на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1