Справа №574/770/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/515/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Буринського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2020 року, якою було задоволено клопотання слідчого про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

17 серпня 2020 року до Буринського районного суду Сумської області надійшло клопотання слідчого СВ Буринського відділення поліції Конотопського відділу ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Буринського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно, вилучене 14 серпня 2020 року в ході обшуку автомобіля марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа з реєстраційним номером НОМЕР_2 , фактичним володільцем яких є ОСОБА_5 .

Свої вимоги обґрунтував тим, що слідчим відділом Буринського відділення поліції Конотопського відділу ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000210 від 14 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України. При цьому, у органів досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, а також містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ у даному кримінальному провадженні, є необхідним у вигляді об`єкту для призначення ряду судових експертиз, які мають значення для досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Буринського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2020 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно:

- автомобіль «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_8 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_5 ;

- причіп, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_9 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_5 ;

- бензопилу марки «Foresta» модель FA-58N у зборі з шиною та ланцюгом; дві пластикові пляшки з рідиною схожою на моторне масло; мотузку тканеву; ланцюг до бензопили; рулетки 5м х 19мм; сокиру з дерев`яним держаком; дві шини до бензопили, одна з яких марки «Foresta», інша марки «GoodLuck»; перчатки текстильні темного кольору зі слідами стружки дерева; три колоди дерева, зовні схожого на породу «дуб» розмірами: колода 1 діаметр 70х73,5, довжина 109,5 см., колода 2 діаметр 58х62,5, довжина 112 см., колода 3 діаметр 65х62,5, довжина 112 см.;

- кросівки темного кольору з написом «Splinter Collection», належні ОСОБА_5 ;

- кросівки темно-синього кольору з написом «Sayota Fashion», належні ОСОБА_10 ;

- кросівки темного кольору з написом «Adidas», належні ОСОБА_11 , шляхом заборони власникам майна користуватися та розпоряджатися ним до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні по суті.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував наявністю підстав вважати, що вилучене в ході обшуку майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на його відповідність критеріям ст.98 КПК України, тобто сторонню обвинувачення доведено, що вказане майно має ознаки речових доказів. Крім того, зазначав, що вказане майно зберегло на собі сліди злочину, у зв`язку з чим таке втручання у права та інтереси власників майна є виправданим.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на автомобіль «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_8 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_5 і причіп, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_9 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_5 та зобов`язати слідчого негайно повернути власнику вилучене майно.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що під час накладення арешту на майно слідчий не довів, що існують достатні підстави вважати, що майно, на яке накладається арешт, є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у особи, до якої можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру або підлягає спеціальній конфіскації або для забезпечення цивільного позову. Апелянт вважає, що слідчим не доведено ризиків щодо можливості приховування, знищення чи відчуження майна.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив розглянути дане провадження без його участі та участі його представника.

До початку апеляційного розгляду від прокурора ОСОБА_12 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Буринського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2020 року без його участі.

Враховуючи, що належним чином повідомлені про дату та час розгляду даної апеляційної скарги учасники процесу не беруть участі у судовому засіданні, колегія суддів вважає необхідним ухвалити рішення за результатами письмового провадження, керуючись при цьому ст.406 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З наданих апеляційному суду матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом Буринського відділення поліції Конотопського відділу ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000210 від 14 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України за фактом незаконної порубки дерев породи «Дуб» (а.м.к.п.3).

Під час досудового розслідування встановлено, що 14 серпня 2020 року приблизно о 06-25 год. на автодорозі «м. Буринь с. Олександрівка» зупинено автомобіль «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , навантажений трьома колодами дерев, зовні схожих на породу «Дуб», без відповідних документів, що дозволяють вирубку.

14 серпня 2020 року, у період часу з 07-49 год. до 09-30 год. проведено обшук вказаного транспортного засобу з причепом, фактичним володільцем та користувачем яких є ОСОБА_5 , у ході якого було вилучено, сам автомобіль з причепом, бензопилу марки «Foresta», модель FA-58N у зборі з шиною та ланцюгом; дві пластикові пляшки з рідиною, схожою на моторне масло; мотузку тканеву; ланцюг до бензопили; рулетку 5м х 19мм; сокиру з дерев`яним держаком; дві шини до бензопили; перчатки текстильні темного кольору зі слідами стружки дерева; три колоди дерева, зовні схожого на породу «дуб» розмірами: колода 1 діаметр 70х73,5, довжина 109,5 см., колода 2 діаметр 58х62,5, довжина 112 см., колода 3 діаметр 65х62,5, довжина 112 см. (а.м.к.п. 6-8).

Крім того, згідно з наявними у матеріалах провадження протоколами огляду, 14 серпня 2020 року, у приміщенні Буринського ВП проведено огляд особистих речей ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , у кожного з яких було вилучено взуття кросівки (а.м.к.п. 11-17).

Постановою слідчого від 14 серпня 2020 речі майно, вилучене під час обшуку автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000210 та приєднано до матеріалів (а.м.к.п. 25).

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, як матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На думку колегії суддів, доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного в ухвалі слідчого судді майна критеріям ст.98 КПК України, а відтак з урахуванням загальних засад кримінального судочинства (ст.7, 9, 13, 16, 22 23, 26 КПК України) та загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 КПК України) колегія суддів вважає, що в даній ситуації арешт майна відповідає інтересам та потребам досудового розслідування в цій справі, такий вид втручання у права та законні інтереси ОСОБА_5 спрямований на встановлення фактичних обставин справи, так як арештоване майно, зокрема, й автомобіль «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , можливо використати як доказ обґрунтованості причетності або непричетності фактичного володільця цього майна до кримінального правопорушення за ч.1 ст.246 КК України, тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що відсутні підстави для обмеження його права користуватись та розпоряджатись даним транспортним засобом з причепом, є необґрунтованими.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого транспортного засобу з причепом ознакам речових доказів, оскільки він може містити на собі сліди скоєння кримінального правопорушення або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для даного кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, у тому числі, для проведення експертних досліджень.

За таких обставин, незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, зокрема й, із забороною користуватись та розпоряджатись автомобілем з причепом, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик того, що у разі не накладення арешту у володільця майна до закінчення досудового розслідування існуватиме можливість приховати наявні на ньому сліди кримінального правопорушення.

Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст.170 КПК України. Враховуючи конкретні обставини зазначеного кримінального провадження, а саме, що відомості до ЄРДР внесені за фактом незаконної порубки лісу, а тому, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховати сліди злочину, що могли залишитись на транспортному засобі та причепі, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав до арешту цього майна, враховуючи можливість використання його, як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з положенням ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії», при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Колегія суддів враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно з положеннями ст.174 КПК України.

Посилання апелянта на відсутність правових підстав для накладення арешту на майно шляхом заборони ним користуватись та розпоряджатись колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вилучений транспортний засіб з причепом необхідні для призначення та проведення судових експертиз.

За таких обставин, ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстави для її скасування, з мотивів вказаних в апеляційній скарзі апелянта, на думку колегії суддів, відсутні.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Буринського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2020 року, якою було задоволено клопотання про арешт майна, вилученого 14 серпня 2020 року в ході обшуку автомобіля марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа з реєстраційним номером НОМЕР_2 , фактичним володільцем яких є ОСОБА_5 , шляхом обмеження права користування та розпорядження цим майном, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4