Справа № 344/7294/20
Провадження № 1-кп/344/742/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Завадівка Монастириського району Тернопільської області, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання до затримання: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 30.10.2003 Монастириським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 04.06.2004 Апеляційним судом Тернопільської області за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ст.304, п. п. 4, 9 ч.2 ст.115, ст.70, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців; звільнений за відбуттям строку покарання 24.08.2017;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_9 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисного особливо тяжкого злочину (убивство), на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив новий умисний тяжкий насильницький злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, упродовж двох останніх місяців ОСОБА_10 мав боргові зобов`язання перед ОСОБА_9 в сумі 500 гривень, в результаті чого між ними виникли неприязні стосунки.

23 квітня 2020 року близько 13 год ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_11 перебували в м. Івано-Франківську по вул. Богдана Хмельницького, де під час розмови ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_10 має боргові зобов`язання перед ним.

Надалі ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_11 , рухаючись по вул. Б. Хмельницького, зустріли ОСОБА_12 , в якого запитали, чи відомо йому про місце знаходження ОСОБА_10 , на що ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_10 перебуває за місцем його проживання, за адресою АДРЕСА_3 .

В подальшому, з метою повернення грошових коштів у ОСОБА_10 , ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 направились за місцем проживання останнього.

В цей же день близько 14 год, прийшовши за вказаною адресою, ОСОБА_12 відчинив квартиру та добровільно надав дозвіл ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на вхід до приміщення квартири.

Зайшовши до приміщення вказаної квартири, ОСОБА_9 і ОСОБА_11 направились до кімнати, де в той час відпочивали ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . У приміщенні кімнати ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підійшли до ОСОБА_10 , який на той час спав на ліжку та з метою повернення грошових коштів розбудили останнього. Надалі, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 почали вимагати в ОСОБА_10 повернути ОСОБА_9 боргові зобов`язання, в результаті чого між ними виник конфлікт.

В подальшому у ОСОБА_9 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , де, перебуваючи в приміщенні квартири та будучи розлюченим, підійшов до ОСОБА_6 , який в цей час спав на підлозі у тій же кімнаті, після чого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких негативних наслідків щодо здоров`я потерпілого, діючи умисно, розпочав наносити численні цілеспрямовані удари кулаками рук в ділянку лівого підребір`я та ліву поперекову ділянку потерпілого ОСОБА_6 .

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота з розривами капсули та селезінки (вісцеральній поверхні, нирковій частині), крововиливом під капсулу селезінки та в товщу тканини селезінки, крововиливом в черевну порожнину (1700 мл крові), що викликало необхідність проведення операції «В/серединна лапаротомія. Спленектомія (операція по видаленню селезінки). Санація, дренування ч/порожнини», яка згідно висновку експерта № 234 від 03.06.2020 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного в обвинувальному акті. Так, ОСОБА_9 суду показав, що 23.04.2020 в обідню пору у м.Івано-Франківську зустрівся з ОСОБА_11 , пішли разом по вул.Б.Хмельницького. Проходячи вулицею, зустріли ОСОБА_12 , у якого запитали, чи бачив той ОСОБА_10 , бо він винен гроші. ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_10 спить у нього в квартирі по АДРЕСА_3 . Зайшовши у квартиру зі згоди ОСОБА_12 , з ОСОБА_11 направився в кімнату, де ОСОБА_10 в той час спав на ліжку. Розбудили ОСОБА_10 та почали вимагати у нього, щоб повернув грошовий борг. Під час цього конфлікту прокинувся ОСОБА_6 , що в той час спав на підлозі в цій кімнаті. ОСОБА_6 висловив невдоволення, а тому, будучи розлюченим, підійшов до останнього, підняв його з підлоги та наніс декілька ударів кулаком в ділянку ребер ОСОБА_6 . Після цього з ОСОБА_11 пішли на кухню, трохи поговорили і вийшли з квартири. У вчиненому щиро розкаюється, сприяв досудовому розслідуванню. Зазначив, що до затримання офіційно не працював, однак підробляв різноробочим на будівництвах, отримував середньомісячний дохід 4000-5000 грн. Цивільний позов щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди визнав у повному обсязі, а у частині відшкодування моральної шкоди частково на суму 15 000 грн.

Потерпілий та представник потерпілого у судовому засіданні просили цивільний позов про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди та моральної шкоди задовольнити в повному обсязі. Щодо призначення покарання обвинуваченому підтримали позицію прокурора.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження - вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також цивільного позову у частині відшкодування матеріальної шкоди, які ніким не оспорюються, обмежено дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують його особу, підтверджують характер і розмір завданої потерпілому цивільному позивачу ОСОБА_6 моральної шкоди, а також необхідних для вирішення питання про долю речових доказів. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема: його вік, те, що обвинувачений раніше судимий, востаннє 04.06.2004 Апеляційним судом Тернопільської області за ч. 2 ст.15 ч. 3 ст.185, ст.304, п. п. 4, 9 ч. 2 ст. 115, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців; звільнений за відбуттям покарання 24.08.2017, офіційно не працює, неодружений, на утриманні осіб не має, на диспансерному обліку лікарів нарколога та психіатра КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» та КНП «ПНЦ ІФ ОР» не перебуває; щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання, та рецидив злочину як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 .

Як вбачається з досудової доповіді про обвинуваченого, обвинувачений ОСОБА_9 з середньою спеціальною освітою, до ув`язнення проживав в орендованій квартирі, офіційно не працював, на життя заробляв на будівництві. Зв`язки з рідними та близькими не підтримує. За результатами оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення в обвинуваченого ОСОБА_9 високий рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та дуже високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження його волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

З огляду на викладене, зважаючи на обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючої обставини, позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч.1 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, позицію потерпілого та представника потерпілого, які щодо призначення покарання підтримали прокурора, позицію обвинуваченого, що просив призначити менший строк покарання, ніж запропоновано прокурором, позицію захисника, що просив суворо не карати обвинуваченого, враховуючи також досудову доповідь про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Потерпілим заявлено цивільний позов з урахуванням уточнених позовних вимог до обвинуваченого про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди на суму 4054 грн 28 коп та моральної шкоди на суму 30 000 грн.

Вирішуючи заявлений цивільний позов у даному кримінальному провадженні, суд керується наступним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим витрачено на лікування 4054 грн 28 коп, що підтверджується доказами та повністю визнано обвинуваченим, а тому суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити повністю та стягнути з обвинуваченого у користь потерпілого 4054 грн 28 коп на відшкодування майнової шкоди.

Що стосується цивільного позову ОСОБА_6 у частині відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, у тому числі, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Суд вважає, що вчиненим злочином спричинено потерпілому ОСОБА_6 моральну шкоду: внаслідок одержаного тілесного ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота з розривами капсули та селезінки, крововиливом під капсулу селезінки та в товщу тканини селезінки, крововиливом в черевну порожнину, що викликало необхідність проведення операції щодо видалення селезінки, потерпілий переніс як фізичний біль, так і психологічні страждання через погіршення стану здоров`я, порушення внаслідок травми звичного способу життя. Тому, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, глибину та характер моральних страждань потерпілого, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок вчинення даного злочину, матеріальний стан обвинуваченого та потерпілого, зважаючи на позицію обвинуваченого, що визнав факт спричинення потерпілому моральної шкоди та вважав за можливе відшкодувати моральну шкоду у розмірі 15 000 грн, суд вважає, що з урахуванням вимог доцільності та розумності позов потерпілого слід задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 17000 гривень на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Процесуальні витрати відсутні.

Підстав для зміни запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_9 суд не вбачає.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 129, 370, 373, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання - позбавлення волі на строк п`ять років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_9 залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_9 обчислювати з 04 травня 2020 року. Відповідно до ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 04.05.2020 року до дня набрання вироком законної сили у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , 4054 грн 28 коп (чотири тисячі п`ятдесят чотири гривні двадцять вісім копійок) на відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином та 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. В решті вимог позову відмовити.

Речові докази: згідно постанови від 30.04.2020: речі, вилучені під час огляду місця події, а саме джинсові штани синього кольору, джинсові штани темно-синього кольору, куртку чорного кольору, чоловічі кросівки чорного кольору із надписом «Grase» - повернути ОСОБА_9 ; біологічні зразки ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 згідно постанов від 04.05.2020 та 05.05.2020 знищити; згідно постанови від 27.04.2020: марлевий тампон та наволочку знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 04.05.2020 на майно, яке вилучено в ході огляду місця події до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_13