Справа №403/375/20
провадження №1-кп/403/73/20
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2020 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників судового провадження:
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.В.Веселе
Врадіївського району Миколаївської області,
адреса місця проживання, зареєстрована у
встановленому законом порядку та
фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , пенсіонерку, не працюючу, маючу базову загальну середню освіту, не одружену, громадянку України, відомості про перебування на військовому обліку як військовозобовязаної - відсутні, на підставі положень ст.89 КК України таку, що не має судимості
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-
15 серпня 2020 року близько 09 год. 00 хв. між обвинуваченою ОСОБА_4 , яка перебувала в житловому будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , та потерпілою ОСОБА_5 , яка в цей час також знаходилась у вказаному будинку, виникла сварка, під час якої обвинувачена, на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілою, внаслідок раптово виниклого умислу, спрямованого на заподіяння їй тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно та цілеспрямовано, схопивши лівою рукою потерпілу ОСОБА_5 за волосся та продовжуючи її утримувати, нанесла останній правою рукою, зжатою в кулак, два удари в область голови, два удари по спині та декілька ударів по руках. Внаслідок вказаних дій обвинуваченої ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: рани верхньої третини правого плеча, рани зовнішньої поверхні правового передпліччя, рани на зовнішній поверхні кисті, рани на лівому передпліччі на боковій поверхні, рани лівого плеча в середній третині, синця в нижній частині потилиці, синця поперекової ділянки в нижній частині, які згідно висновку експерта №176 від 16.10.2020 року за результатами проведення судово-медичної експертизи мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
Допитана всудовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнала повністю. Суду показала, що дійсно влітку 2020 року, точної дати не памятає, зранку, близько 09 години, повернувшись до будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , в якому вона проживає разом із співмешканцем ОСОБА_6 , вона побачила незнайому їй жінку, з якою останній разом із гр-ном ОСОБА_7 розпивали спиртні напої. Цією жінкою була потерпіла ОСОБА_8 .. На запитання про те, що потерпіла робить в її будинку, остання відповіла нецензурними словами та закурила. У відповідь на це вона почала виштовхувати потерпілу в коридор будинку, однак остання схопила її за волосся. Після цього вона також схопила потерпілу за волосся та нанесла декілька ударів рукою по голові та спині останньої. Розборонив їх ОСОБА_9 скоєному щиро розкаялась.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання по розгляду кримінального провадження не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлялась у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, відповідно до положень ст.325 КПК України судом, після заслуховування думки учасників судового провадження щодо можливості за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини, передбачені ч.1 ст.91 КПК України, та, враховуючи, що згідно п.2 ч.3 ст.56 КПК України брати участь у судовому провадженні є правом потерпілого, судовий розгляд кримінального провадження проведено без участі потерпілої ОСОБА_5 ..
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження: прокурора та обвинуваченої, які не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ними визнаються та не оспорюються, зокрема, події кримінального правопорушення (часу, місця, способу вчинення), винуватості обвинуваченої у його вчиненні; переконавшись, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицій; розяснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченої, та висновку судово-медичної експертизи.
На підставі викладеного, враховуючи показання обвинуваченої ОСОБА_4 щодо обставин вчинення нею кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, які є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння змісту цих обставин обвинуваченою, суд приходить до висновку, щомало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ; це діяння містить склад кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження; її вина у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, є встановленою та доведеною і вона підлягає покаранню за вчинене нею кримінальне правопорушення.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України вчинене обвинуваченою ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, класифікується як кримінальний проступок.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанови від 24.10.2003 року №7), досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 на час вчинення кримінального проступку за даним вироком суду на підставі положень ст.89 КК України є такою, що не має судимості (а.п.50, 59-60).
Обвинувачена ОСОБА_4 не працює, являється пенсіонеркою та утримує підсобне господарство. Не одружена, проживає однією сім`єю з чоловіком ОСОБА_10 без реєстрації шлюбу, по місцю проживання характеризується позитивно (а.п.52, 53).
Згідно відповіді КНП «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області обвинувачена ОСОБА_4 на «Д» обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.55).
На підставі ч.2 ст.314-1 КПК України досудова доповідь стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 не складалась з огляду на її обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що помякшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття з огляду на критичну оцінку обвинуваченою вчиненого нею протиправного діяння, його осуді та визнанні нею повністю своєї вини в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_5 легкого тілесного ушкодження.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до санкції ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Відповідно до ч.3 ст.56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.
З особистих пояснень обвинуваченої ОСОБА_4 , наданих нею в судовому засіданні під час встановлення її особи, судом з`ясовано, що остання є пенсіонеркою, а тому призначення їй покарання у виді громадських робіт є неможливим.
Крім того, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання судом враховується, що обвинувачена на дату здійснення судового розгляду обвинувального акту не є працевлаштованою та не має постійного місця роботи, що виключає можливість призначення їй покарання у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави відповідної частини її заробітку.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу. При цьому розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного.
Майновий стан обвинуваченої ОСОБА_4 не свідчить про той факт, що вона не має законних джерел для сплати штрафу, оскільки обвинувачена щомісячно отримує пенсію, утримує підсобне господарство, внаслідок чого має можливість отримати дохід у формі грошових коштів.
На підставі викладеного, суд, відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення,який є кримінальним проступком; особи обвинуваченої, яка згідно положень ст.89 КК України являється такою, що не має судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, її щирого каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні; відсутності тяжких наслідків вчиненого обвинуваченою кримінального проступку та обставин, які обтяжують її покарання, приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений нею кримінальний проступок, що виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченої, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта, - відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 369, 371, 373-376, 392, 394, 395, 532 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити їй покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 850 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1