Справа № 753/5461/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2803/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15жовтня2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного судув складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
при секретарі: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційноюскаргою виконувача обовязків прокурора м.Києва ОСОБА_8 , на вирок Дарницького районногосуду м.Києва від 16.06.2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макіївка, Носівського району, Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподатковувавних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 гривень.
Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 25 000 гривень.

Вирішено питання речових доказівта процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 26.11.2019 року приблизно о09 годині 37 хвилини, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110307-40» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною другорядної дороги вул. Ревуцького, 36/2 зі сторони вул. А. Ахматової в напрямку пр. Бажана у м. Києві, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України. п.18.1 ПДР України - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виразилось в тому, що останній, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «ЗАЗ 110307-40» д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись проїзною частиною другорядної дороги вул. Ревуцького зі сторони вул. А. Ахматової в напрямку пр. Бажана у м. Києві, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться по вул. Ревуцького в районі буд. 36/2 - не зупинився та допустив виїзд автомобіля на пішохідний перехід, не впевнившись у відсутності пішоходів, які не закінчили рух та знаходилися на пішохідному переході, продовжив рухатися по нерегульованому пішохідному переходу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по пішохідному переходу з права на ліво відносно руху автомобіля та мала перевагу в русі. Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до лікарняного закладу. Порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянню ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке виразилось у вигляді закритої травми лівої гомілки у вигляді перелому діалізів обох кісток на межі проксимальної та середньої третин зі зміщенням уламків.
Не погоджуючись з вироком, прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покараня тяжкості кримінального правопрушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.
В обґрунтуванні апеляції вказує, що суд в порушення вимог норм чинного кримінального процесуального закону , безпідставно не призначив обвинуваченому ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, вважає, що обставини вчинення кримінального правопорушення, неуважна поведінка обвинуваченого на дорозі, що призвела до настання негативних наслідків для потерпілої, часткове визнання обвинуваченим вини, прямо спростовують твердження суду про відсутність підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді,думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого, котрий підтримав судове рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, стверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, є обґрунтованими, та ніким з учасників провадження не оспорюються.
Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано, визнав частково, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, є пенсіонером , обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу.
Приймаючи до уваги вказані обставини, а також фактичні обставини провадження, і те, що обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, не встановлено, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, на думку колегії суддів, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу виконувача обовязків прокурора м.Києва ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м.Києва від 16.06.2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.
Судді: