ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/124/21 Справа № 706/809/20 Категорія: ч.1 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Велика Севастянівка Черкаської області, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, студентки 2 курсу ДНЗ «Уманський професійний ліцей», неодруженої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудиму,

визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 628,04грн.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за таких обставин.

ОСОБА_7 18.02.2020 р. близько 22год. 00хв. в селищі Верхнячці, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_9 , сина ОСОБА_10 , по АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, таємно викрала мобільний телефон марки «Неффос», який належить на праві власності ОСОБА_9 , вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 8/213 від 05.03.2020 р. складає 1200 грн., після чого викраденим телефоном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 15.10.2020 року змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України (у редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 18.02.2020) у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Не заперечуючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, прокурор вважає, що даний вирок є незаконним і підлягає зміні через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що при призначенні неповнолітній ОСОБА_7 покарання у виді штрафу за вчинення нею 18.02.2020 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, судом застосовано положення цієї статті КК України в редакції Закону № 2617 від 22.11.2018, який набрав чинності лише з 01.07.2020, після скерування обвинувального акта до суду, та санкція якого передбачає застосування штрафу у розмірі від однієї до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, санкція до ч. 1 ст. 185 КК України в редакції Закону, чинній на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбачала застосування покарання у виді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, при призначенні ОСОБА_12 покарання судом в порушення вимог ст.ст. 4, 5, 65 КК України застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що її посилює та не діяв на час вчинення інкримінованого обвинуваченій діяння, в зв`язку з чим вказаний закон не підлягав застосуванню. У той же час, закон України про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення кримінального правопорушення, судом при призначенні покарання ОСОБА_7 безпідставно не застосовано.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, з мотивів зазначених в ній та просила змінити ухвалу суду в частині призначеного покарання, так як суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, обвинувачену ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційних вимог прокуратури, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності зі ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: 1) пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; 2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; 3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; 4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, є обґрунтованим і законним та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Істотних порушень вимог КПК, які були би підставою для скасування судового рішення у провадженні не встановлено.

Проте, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Так, вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 15.10.2020 ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу, що складає 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. Статтею 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

У відповідності до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ст.5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

При цьому, відповідно до вимог ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.185 КК України, який вчинено нею 18.02.2020, тобто час у який діяла редакція Закону України №1449-VІ від 04.06.2009, санкція якого передбачала покарання у виді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 внесено зміни до санкції ч.1ст.185 КК України та за вчинення вказаного кримінального правопорушення визначено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років. Вказані положенняч.1ст.185 КК України набрали чинності з 01.07.2020.

Таким чином, з аналізу зазначених норм закону слідує, що у разі засудження особи за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.185 КК України, яке нею вчинено до 01.07.2020, покарання у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч не може бути призначено.

Проте, вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 15.10.2020 ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500грн., за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст.185КК України, яке нею вчинено 18.02.2020, тобто до дня набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018.

З огляду на викладене, колегія суддів, проаналізувавши доводи апеляційної скарги приходить до висновку про необхідність змінити вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, а саме визначити розмір штрафу в межах санкції ч.1ст.185КК України (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді