Справа № 755/6736/20
№ 1-кс/755/4105/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна частково у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002411 від 02.04.2020 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

особи, яка подала клопотання
захисник ОСОБА_3 ,

підозрюваного - власника майна ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту майна частково у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002411 від 02.04.2020 року.

Клопотання мотивовано тим, що 20 травня 2020 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва розглянуто справу №755/6736/20 (1-кс/755/2332/20) за клопотанням старшого слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002411 від 02.04.2020 року та винесено ухвалу про арешт майна. Так, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2020 року накладено арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «Айфон 6», імей: НОМЕР_1 , із сім-карткою мобільного оператора «МТС» з абонентським номером НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Айфон 10», імей: НОМЕР_3 , із сім-картою мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_4 . Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002411 від 02.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Так, під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено вищезазначене майно. Вилучений мобільний телефон марки «Айфон 6», імей: НОМЕР_1 , із сім-карткою мобільного оператора «МТС» з абонентським номером НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Айфон 10», імей: НОМЕР_3 , із сім-картою мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_4 належить особисто ОСОБА_4 та дані телефони не мають жодного відношення до матеріалів кримінального провадження. З моменту вилучення вищевказаних мобільних телефонів, слідчий мав можливість провести детальний огляд даних телефонів, провести відповідну експертизу за потребою, оскільки з моменту накладення арешту пройшло вже достатньо часу, а саме - більше 3 місяців. Крім того, під час неодноразових допитів ОСОБА_4 , слідчим жодного разу не ставилось питання щодо вилучених мобільних телефонів та інформації, яка міститься у них, таким чином, є всі підстави вважати, що вилучені мобільні телефони, які належать ОСОБА_4 , ніякого відношення до кримінального провадження не мають. Таким чином, подальше застосування арешту щодо мобільних телефонів не є доцільним, оскільки такий арешт не дозволяє досягти жодної мети, передбаченої ст. 170 КПК України, накладення арешту не може об`єктивно забезпечити правову мету накладення арешту, а лише порушує права існуючого власника, у зв`язку з чим, у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала та зазначила, що у ОСОБА_4 дійсно було вилучено майно, яке знаходилось при ньому під час його затримання. Перед накладенням арешту на майно, його було визнано речовим доказом, однак, відповідно до КПК України, речовим доказом є майно, на якому містяться докази про вчинення кримінального правопорушення. Так, було проведено огляд цих речових доказів, однак, інформації, яка містить доказове значення, не віднайшли і її не могло бути, а тому, прохала скасувати арешт майна, що належить ОСОБА_4 на праві власності та не має значення речового доказу, а тому, утримується незаконно та в такому заході відпала потреба.
У судовому засідання власник майна (підозрюваний) ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
У судовому засіданні прокурор заперечив проти клопотання та пояснив, що у підозрюваного ОСОБА_4 під час особистого обшуку було вилучено ряд речей у зв`язку із підозрою за вчинення дій, пов`язаних із вимаганням. У подальшому, вказані речі були визнані речовим доказом та було проведено ряд слідчих дій. На даний час, триває стадія відкриття та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у порядку ст. 290 КПК України, а тому, сторона захисту може ознайомитися зі слідчими діями, які проводились з указаними у клопотанні речовими доказами. Крім того, було здійснено огляд усієї вилученої техніки, зокрема телефонів, та було призначено технічну експертизу. Зокрема, дані речі мають значне доказове значення, оскільки саме через мобільні телефони, що були вилучені у підозрюваного ОСОБА_4 , останній спілкувався з потерпілим. Встановлено, що саме дані імей телефону використовував підозрюваний. Крім того, за номерами телефонів проводились негласні слідчі дії, що підтверджують причетність підозрюваного до кримінального правопорушення. 24 вересня 2020 року було завершено досудове розслідування та у порядку ст. 290 КПК України було відкрито матеріали для ознайомлення.
Зокрема, на заперечення прокурора, адвокат ОСОБА_3 пояснила, що на момент подачі клопотання їй не було відомо про те, що досудове розслідування завершено. Вона хворіла і приблизно десь 24.09.2020 року або 25.09.2020 року до неї, до під`їзду приїжджали слідчий з її підзахисним. 30 вересня 2020 року у телефонному режимі слідчий запросив її на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, на що вона відповіла, що прибуде до нього на наступний день о 17 годині 00 хвилин. Зокрема, зазначила, що прокурор пояснив, що проводилась технічна експертиза, однак, на її думку, ніякої істотної інформації дана експертиза містити не буде, оскільки крім імею і номеру мобільного телефону нічого більше немає.
Вислухавши доводи захисника ОСОБА_3 , думку власника майна (підозрюваного) ОСОБА_4 , прокурора, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

У провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002411 від 02.04.2020 року.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року, у рамках кримінального провадження № 0002411 від 02.04.2020 року, було накладено арешт на майно, що було вилучене 14.05.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , що має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, з метою забезпечення кримінального провадження, зокрема, на мобільний телефон марки «Айфон 6», імей: НОМЕР_1 , із сім-карткою мобільного оператора «МТС» з абонентським номером НОМЕР_2 та мобільний телефон «Айфон 10», імей: НОМЕР_3 , із сім-картою мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_4 .

Постановою старшого слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 від 15.05.2020 року вищезазначене майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002411 від 02.04.2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку , передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з аналізу норм ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано за умови доведення хоча б однієї з двох обставин, а саме - якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Звертаючись до суду з даним клопотанням, захисник зазначає, що в подальшому застосуванні заходу арешту зазначеного майна, відпала потреба.

Разом з тим, як встановлено слідчим суддею, при вирішенні питання про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, слідчим суддею, згідно з ухвалою від 20.05.2020 року, враховано, що зазначене майно за постановою слідчого від 15.05.2020 року визнано речовим доказом, а тому, є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є речовим доказом, який у подальшому буде використаний для встановлення обставин кримінального провадження. Будь-які підстави вважати, що постанова слідчого про визнання майна речовим доказом втратила чинність, відсутні.

Також, слідчим суддею при накладенні арешту було враховано, що всі обґрунтовані підстави для накладення арешту на таке майно саме у зв`язку з необхідністю досягнення мети, передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України, - це забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, на час вирішення даного клопотання, відсутні будь-які підстави вважати, що в подальшому застосуванні такого заходу відпала потреба.

Крім того, як встановлено під час розгляду клопотання, ніхто цього не заперечував, на даний час у кримінальному провадженні № 0002411 від 02.04.2020 року виконуються вимоги ст. 290 КПК України.

За таких обставин, враховуючи відсутність підстав для скасування арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є безпідставним та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна частково у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002411 від 02.04.2020 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: