Дата документу 14.09.2020 Справа № 554/5601/20
УХВАЛА
іменем України
14 вересня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 30 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000199 від 16 серпня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

20 серпня 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, в якій заявник просить скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 30 березня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199. Одночасно зі скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на подання скарги щодо оскарження вказаної постанови слідчого.

На обґрунтування скарги заявник посилається на ті обставини, що ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000199 від 15 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, за фактом умисного невиконання рішення суду, що набрало законної сили, посадовими особами Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, а саме ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська по справі №199/5091/19 від 25 червня 2019 року, згідно з якою зобов`язано уповноважену службову особу внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 .

Заявник вказує, що 05 серпня 2020 року з листа ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, №0199-3/15-02-1 від 23 липня 2020 року їй стало відомо про те, що 30 березня 2020 року слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, а також отримано відповідну постанову.

Постанова обґрунтована тим, що будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на умисне невиконання службовими особами Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ухвали суду від 25 червня 2019 року у справі №199/5091/19 не встановлено.

Заявник ОСОБА_3 із вказаною постановою слідчого не згодна, оскільки слідчим не зазначено, чому ОСОБА_5 не виконала ухвалу суду, оскільки у витягу від 10 липня 2019 року внесені інші, ніж зазначено у заяві від 11 червня 2019 року, відомості та кваліфікацію тощо, а 28 серпня 2019 року заявником отримано витяг, в якому вже змінено відомості згідно із заявою, хоча все одно не повністю, а саме не зазначено осіб, відносно яких подавалася така заява, а зміна полягала лише у зазначенні іншого короткого викладу обставин.

Враховуючи зазначене обгрунтування, заявник вважає, що постанова слідчого винесена незаконно, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Зокрема, посилається на те, що за період після внесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування не вчинено жодної процесуальної дії, спрямованої на встановлення об`єктивної істини у справі та осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення. З урахуванням викладеного, звернулась до суду зі скаргою.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явилась, за змістом скарги, а також у направленій на адресу суду електронною поштою заяві просить проводити розгляд скарги без її участі, скаргу підтримує та просить задовольнити (а.с.27).

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд без участі, в якій просив відмовити у задоволенні скарги, а також надав матеріали кримінального провадження №0000199 від 16 серпня 2019 року (а.с.28).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких обставин, ураховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Вивчивши суть скарги, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст.94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Судовим розглядом установлено, що в провадженні Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування, у кримінальному провадженні №0000199 від 16 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України (арк.крим.провадж. 1, 19).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000199, досудове розслідування розпочато на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 липня 2019 року (справа №199/6100/19), відповідно до якої зобов`язано уповноважених службових осіб Дніпропетровської місцевої прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3 , поданої 15 липня 2019 року (арк.крим.провадж. 3, 11).

Зокрема, у заяві від 11 липня 2019 року (поданої з особистого прийому 15 липня 2019 року) ОСОБА_3 зазначила, що 25 червня 2019 року слідчим суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська винесено ухвалу по справі №199/5091/19, яка не підлягає оскарженню та набрала законної сили, якою задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування слідчого відділу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань; зобов`язано вчинити певну дію внести відомості до ЄРДР за її заявою від 11 червня 2019 року. Станом на 11 липня 2019 року зазначена ухвала суду не була виконана. На підставі викладеного, на думку заявника, було вчинено кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим просила внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування (арк.крим.провадж. 12).

Постановою прокурора від 21 серпня 2019 року визначено підслідність кримінального провадження №0000199 від 16 серпня 2019 року за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, (арк.крим.провадж. 20-21).

Постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 30 березня 2020 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження №0000199 від 16 серпня 2019 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України (а.с.12 арк. крим. провадж. 23-24).

Вказану постанову направлено слідчим та отримано заявником 05.08.2020 року разом із повідомленням за вих.№0199-3/15-02-1 від 23.07.2020 року (арк.крим.провадж.29), доказів протилежного суду сторонами не представлено, а тому скаргу подано у строки, передбачені ч.1 ст.304 КПК України.

Згідно з висновками постанови слідчого від 30 березня 2020 року під час проведення досудового розслідування встановлено, що на виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська по справі №199/5091/19 від 25 червня 2019 року Амур-Нижньодніпровським ВП 10 липня 2019 року внесено відомості до ЄРДР за №0001174 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.239 КК України. Крім того, на виконання ухвали суду по справі №199/5087/19 від 02 липня 2019 року Амур-Нижньодніпровським ВП внесено відомості до ЄРДР за №0001276 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.239 КК України.

Слідчий зазначив, що будь-яких об`єктивних даних, які вказували б на умисне невиконання службовими особами Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.06.2019 року у справі №199/5091/19 не встановлено.

За положеннями п.п. 1, 2 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Оцінивши обставини справи, суд вважає, що постанова слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 30 березня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000199 від 16 серпня 2019 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тобто такою, що винесена з дотриманням вказаних вимог закону, разом із тим, слідчим проаналізовано відповідні зібрані матеріали, надано їм належну правову оцінку, а тому підстави для її скасування з наведених заявником підстав відсутні.

Установлено, що 26 червня 2019 року ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська у справі №199/5091/19 задоволено скаргу ОСОБА_3 ; зобов`язано уповноважену службову особу Слідчого відділення Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 11 червня 2019 року (ЖЄО №18344) а.с.7).

Як вбачається представлених суду матеріалів, зокрема, копій витягів, на виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська по справі №199/5091/19 від 25 червня 2019 року Амур-Нижньодніпровським ВП 10 липня 2019 року внесено відомості до ЄРДР за №0001174 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.239 КК України (у подальшому правову кваліфікацію змінено на ч.1 ст.238 КК України) а.с.9, 10).

Згідно з матеріалами скарги, фактично доводи заявника зводяться до непогодження із процесуальними діями, що не може слугувати підставами для кримінальної відповідальності як слідчого, так і прокурора, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України. Натомість, вказані заявником обставини самі по собі не свідчать про кримінальну протиправність дій чи бездіяльності посадової особи правоохоронного органу, оскільки ці дії знаходяться в межах процесуальних повноважень.

Так, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим правильно враховано те, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів того, що посадовими особами Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області допущено умисне невиконання ухвали суду, оскільки ухвала слідчого судді від 25 червня 2019 року була виконана, а відомості зазначені у заяві ОСОБА_3 від 11 червня 2019 року, внесені до ЄРДР 10 липня 2019 року за №0001174.

З урахуванням вищезазначеного, матеріали кримінального провадження та скарги не містять даних, які б ставили під сумнів висновки слідчого і неповнота досудового слідства не встановлена.

Посилання ОСОБА_3 на те, що слідчим взагалі не проведено необхідних слідчих та процесуальних дій, направлених на перевірку фактів, викладених у її заяві, спростовуються наявними матеріалами кримінального провадження, аналіз яких дозволяє зробити обґрунтовані висновки щодо зазначених ОСОБА_3 обставин.

Крім того, щодо обсягу проведення необхідних слідчих дій, слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Таким чином слідчий самостійно визначає порядок слідчих дій, необхідних для встановлення події та ознак злочину.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що слідчим під час ухвалення постанови про закриття кримінального провадження по кримінальному провадженню за №0000199 від 16 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, було належним чином та в повному обсязі перевірено обставини справи, викладені у відповідній заяві заявника. Надано належну оцінку наявним доказам і встановленим обставинам та об`єктивно зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи скарги про те, що постанова є незаконна з підстав неповноти відображення короткого викладу обставин у ЄРДР, фактично зводяться до загальних формулювань та не містять обґрунтування, яким чином проведення подальших (і яких) слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. А відтак, такі посилання на незаконність рішення за результатами досудового розслідування, юридично неспроможні.

Відповідно до досліджених матеріалів кримінального провадження, встановлено, що перевірка по даному факту проводилась з виконанням усіх необхідних та достатніх для цього дій та було прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Варто також зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява №37437/97).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Таким чином, суд вважає, що слідчим однозначно доведено правові підстави для ухвалення оскаржуваного рішення, воно є обґрунтованим, при цьому засоби для встановлення спірних обставин було досудовим слідством повністю використано, а висновки слідчого про необхідність закриття даного кримінального провадження умотивовані на основі аналізу наявних у справі матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість скарги, а тому у її задоволенні потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 22, 110, 284, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 30 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000199 від 16 серпня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1