ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/257/20 Справа № 711/2970/20 Категорія: ст. 183, 193 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2020 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, одруженого, непрацюючого, не судимого, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :

Прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000197 від 23.11.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження 10.09.2009 слідчим винесено постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 28, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України.

10 вересня 2009 року ОСОБА_8 оголошено в розшук.

10 вересня 2009 року ОСОБА_8 оголошено в розшук та обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд.

23 листопада 2012 року у зв`язку зі вступом в дію Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012, відомості про вчинені кримінальні правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000197.

27 грудня 2012 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

12 травня 2014 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри про вчинення злочинів та повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України.

У зв`язку з не встановленням місця знаходження обвинуваченого ОСОБА_8 , повідомлення про підозру та про зміну підозри направлено за адресою його останнього місця реєстрації відповідно до вимог ст. 135 КПК України.

Проведеними слідчими (розшуковими) діями та оперативно-розшуковими заходами місце знаходження ОСОБА_8 на цей час не встановлено у зв`язку з чим виникли достатні підстави вважати, що останній ухиляється від слідства та суду, чим перешкоджає встановленню істини по справі.

Також встановлено, що ОСОБА_8 16.12.2007 року літаком з міжнародного аеропорті «Бориспіль» вилетів до м. Прага Республіки Чехія та по теперішній час перебуває за межами України. У зв`язку з переховуванням ОСОБА_8 від органів досудового розслідування постановою слідчого від 17.01.2020 його оголошено у міжнародний розшук. Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 згідно зі ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених, ч.1 ст.255, ч.4 ст.190, ч.3 ст.209, ч.2 ст.358, ст.358 КК України, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, зазначені в п. 1 ст. 177 КПК України. Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаних кримінальних правопорушень, ризиків передбачених ст.177 КПК України, а також те, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, виникла необхідність у обранні відносно нього запобіжного заходу виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Чеоркаси від 28 квітня 2020 року в задоволенні клопотання відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що матеріали справи не містять достатніх матеріалів на підставі яких можливо оцінити обґрунтованість оголошеної ОСОБА_8 підозри та набуття ним статусу підозрюваного, а також доказів виконання постанови про оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.04.2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що слідчий суддя не прийняв до уваги доводи сторони обвинувачення, якими обґрунтовувались підстави для обрання запобіжного заходу підозрюваній особі.

Зазначає, що чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (як державного так і міжнародного) має бути винесена відповідна постанова (ст. 281 КПК України), що має бути здійснено слідчим або прокурором, шляхом винесення постанови про оголошення особи в державний чи міжнародний розшук.

Фактично дата винесення прокурором чи слідчим відповідної постанови про оголошення в міжнародний розшук підозрюваного і є початком оголошення особи в міжнародному розшуку в розумінні ст. 281 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється крім іншого у вчиненні особливо тяжких злочинів передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України, санкції яких передбачають покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років, обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами кримінального провадження, та перебуваючи поза межами України підозрюваний не виконує свої процесуальні обов`язки щодо явки на виклики до органів досудового розслідування, що унеможливлює проведення повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінальних правопорушень.

Вказані обставини є підставою для обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_8 знаходиться за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження та затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури, передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі нормативними документами Інтерполу та Конвенціями, а також Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте, слідчим суддею не врахованою, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України, до клопотання про видачу особи, серед іншого, додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Тобто, виходячи з аналізу як міжнародно-правових норм законодавства так і Кримінального процесуального кодексу України щодо застосування правових норм, передбачених у процесі екстрадиції особи, необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без визначення будь-яких інших альтернатив чи зобов`язань.

Особа, яка затримана компетентними органами іноземної держави до моменту передачі запитуючій стороні перебуває під вартою та до вказаної особи не може бути застосоване право внесення застави відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки це право підозрюваний може реалізувати лише на території України, у разі застосуванням судом до останнього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (з можливістю внесення застави).

Виходячи з аналізу як міжнародно-правових норм так і КПК України щодо застосування правових норм, передбачених у процесі екстрадиції особи, необхідний документ про тримання особи під вартою, без визначення будь-яких альтернатив чи зобов`язань.

У зв`язку з викладеним, з метою публікації в базах даних Генерального секретаріату Інтерполу «червоної картки» щодо міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_8 необхідна чинна ухвала суду про тримання вказаної особи під вартою, винесена відповідно до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, захисника ОСОБА_7 про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що слідчому судді не було надано достатніх матеріалів на підставі яких він міг би оцінити обґрунтованість оголошеної ОСОБА_8 підозри та набуття ним статусу підозрюваного, а також доказів виконання постанови про оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук.

Одночасно слідчим суддею зазначено, що в матеріалах справи відсутні жодні докази про направлення ОСОБА_8 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України від 27 грудня 2012 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 23.04.2014.

З огляду на те, що органу досудового розслідування було відомо, що ОСОБА_8 покинув межі України до оголошення йому підозри, до матеріалів клопотання не додано ніяких даних про направлення повідомлення про підозру шляхом використання міжнародної правової допомоги.

Слідчим суддею в ухвалі також зазначено, що прокурор, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, зазначив, що ОСОБА_8 перебуває у міжнародному розшуку, однак, доданих до клопотання даних недостатньо для підтвердження цього.

Прокурор у клопотання зазначає як підставу для міжнародного розшуку громадян України, запит правоохоронного органу надісланий до НЦБ, що передбачено п.4.4 вказаної вище Інструкції, тоді як даних про надіслання правоохоронними органами будь-яких матеріалів щодо ОСОБА_8 до НЦБ Інтерполу в Україні, на виконання п.4.4 Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні, після оголошення ОСОБА_8 слідчим у міжнародний розшук, в матеріалах клопотання відсутні.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про обрання запобіжного заходу, при цьому КПК України не містить поняття «міжнародний розшук».

Разом з тим, діє Інструкція про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні в попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затверджена спільним Наказом № 3/1/2/2/2/2 від 09.01.1997 МВС України, ГПУ, СБУ, ДМС, ДПА, яка визначає, що міжнародний розшук здійснюється з використанням каналів та можливостей Інтерполу.

Фактично відносини з координації розшуку підозрюваних Україна веде тільки в рамках міжнародної системи Інтерпол, тобто міжнародного розшуку, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України №44 «Про вихід з Угоди про обмін інформацією у сфері боротьби зі злочинністю» передбачено вихід із Угоди про обмін інформацією у сфері боротьби зі злочинністю, укладеної 22.05.2009, якою регулювалася процедура міждержавного розшуку і така Угода припинила дію 24.08.2015.

Відповідно до Правил обробки даних Інтерполу (INTERPOL's Rules on the Processing of Data (ІІІ/IRPD/GA/2011(2016), Генеральний секретаріат Інтерполу уповноважений випускати наступні типи повідомлень, правий верхній кут яких маркується кольором: червоним (Red Notice); синім (Blue Notice); зеленим (Green Notice); жовтим (Yellow Notice); чорним (Black Notice); пурпуровим (Purple Notice); помаранчевим (Orange Notice), а також, спеціальне повідомлення (INTERPOL - United Nations Security Council Special Notice).

Згідно п. 4.4. Інструкція про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні в попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ.

Відтак, в даному випадку слід розмежовувати процедуру «оголошення особи у міжнародний розшук», яка регулюється положеннями ст.ст.280, 335 КПК України, та процедури «міжнародного розшуку з використанням можливостей НЦБ Інтерполу в Україні», яка вже відбувається на підставі ухвали про оголошення в міжнародний розшук відповідно до положень Інструкції.

Пунктом 4.4.18. Інструкції передбачено, що у запиті правоохоронного органу про міжнародний розшук громадян України повинна бути викладена повна та об`єктивна інформація про події, факти на розшукуваних осіб, в тому числі і який запобіжний захід обраний стосовно розшукуваної особи. Якщо є санкція на тримання цієї особи під вартою, ким і коли видана.

Статутом Інтерполу, Правилами Інтерполу та Правилами Інтерполу з обробки даних передбачено, що внесення до бази даних Генерального секретаріату Інтерполу про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції проводиться шляхом публікації оповіщення «червоної картки» за запитом НЦБ або міжнародної організації, яка має право проводити розслідування і судовий розгляд по кримінальним справам, з метою встановлення місцезнаходження розшукуваної особи, її затримання, арешту або обмеження пересування для подальшої екстрадиції, видачі або подібної законної дії.

Однією із умов публікації оповіщення «червоної картки» є надання діючого ордеру на арешт або судового рішення подібного роду.

Однак, окремими рішеннями Комісії з контролю файлів Інтерполу ухвалено, що запобіжні заходи у виді дозволу на затримання розшукуваної особи з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ч.2 ст. 83 Правил Інтерполу з обробки даних. У зв`язку з чим такі особи видалені з бази даних Генерального секретаріату Інтерполу з міжнародного розшуку.

Крім того, як Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року так і Конвенцією про правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, які є основними міжнародними угодами України з іншими державами з питань екстрадиції, передбачено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цих Конвенціях, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Відповідно до ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, запит запитуючої Сторони супроводжується оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови суду про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої сторони.

Згідно зі ст.25 вказаної вище Конвенції для цілей цієї Конвенції термін «постанова про утримання під вартою» означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Таким чином слідчим суддею місцевого суду, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, не враховано, що підозрюваний ОСОБА_8 знаходиться за межами України, і випадку встановлення його місцезнаходження та затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури, передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі вказаними вище нормативними документами Інтерполу та Конвенціями, а також Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, колегія суддів перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів встановила, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній разі визнання її винною у вчиненні кримінальних правопорушень, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_8 , який підозрюється крім іншого у вчиненні особливо тяжких злочинів передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 190, ч.3 ст.209 КК України, санкції яких передбачають покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років та який оголошений у міжнародний розшук, та з урахуванням ст.ст.177, 178, 183, 184, 194, ч.6 ст.193 КПК України, з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого та обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Після затримання ОСОБА_8 , не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчому судді, суду за участю підозрюваного необхідно розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Керуючись ст.ст.177,178,183,193,194,407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 квітня 2020 року, якою відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_8 , не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчому судді, суду за участю підозрюваного необхідно розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити працівникам оперативного підрозділу ГУНП в Черкаській області та сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Черкаській області.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :