У Х В А Л А
іменем України
(про продовження строку тримання під вартою)

Єдиний унікальний номер 134/1147/20
Номер провадження 1-кп/142/142/20

22 липня 2020 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Крижопіль Крижопільського району Вінницької області, жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, з повною загальною середньою освітою, неодруженому, непрацюючому, раніше судимого, а саме, 08 листопада 2018 року Ямпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до 1 року позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
в кримінальному провадженні про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 23 квітня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Піщанського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 23 квітня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження дії обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду від 25 квітня 2020 року, строком на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.

В клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 22 квітня 2020 року ОСОБА_4 близько 18 години знаходився за місцем свого проживання разом із своєю співмешканкою ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно вживали алкогольні напої.

В подальшому, як йдеться в клопотанні, що в ході вживання спиртних напоїв, в період часу з 19 год. до 19 год. 55 хв. цього ж дня, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відбувся словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, кухонним ножем, який мав у користуванні, наніс удари по тілу ОСОБА_6 , а саме по передній поверхні лівого променево-п`ясного суглобу, по передній поверхні лівого колінного суглобу та в середню третину лівої гомілки.
Після нанесення ударів ОСОБА_4 , розуміючи наслідки своїх дій, залишив ОСОБА_6 в квартирі, а сам направився до ОСОБА_7 , який проживає по сусідству у квартирі АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою, якому повідомив про те, що «зарізав ОСОБА_8 », після чого ОСОБА_7 повідомив про факт спричинення тілесних ушкоджень Крижопільське відділення поліції. По приїзду слідчо-оперативної групи та працівників екстреної медичної допомоги на місце події, 0 20 год. 30 хв. біло констатовано смерть ОСОБА_6 .
Також в клопотанні зазначено, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 028 від 23 квітня 2020 року у трупа ОСОБА_6 , внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , виявлено на ступні тілесні ушкодження, а саме: 1)синець на чолі з ліва; 2) садно по тильній поверхні, правої китиці на основній фаланзі ІУ пальця; 3) колото-різана рана по передній поверхні, лівого променево-п`ясного суглобу; 4) колото-різана рана по передній поверхні, лівого колінного суглобу; 5) дві колото-різані рани в середній третині лівої гомілки, на зовнішній та внутрішній поверхнях, які поєднує один ранений канал, наскрізне поранення середньої третині лівої гомілки, з пошкодженням великих кровоносних судин - arteria tibialis posterior (задня великогомілкова артерія) та arteria fibularis (малогомілкова артерія). Вказані ушкодження, у вигляді ран, які мають ознаки колото-різаних, могли утворитись від дії плаского однобічно-гострого предмету типу клинка ножа, що мав обушок з вираженими ребрами та гостре лезо. При проведенні кольорової хімічної реакції на залізо по краях пошкодження на фрагменті шкіри з`явилось слабко виражене блакитнувато-зелене забарвлення, яке характерне для наявності заліза та його сполук реакція Перльса позитивна.
Синець на чолі та садно по тильній поверхні правої китиці на основній фаланзі ІУ пальця, виникли від дії тупого-твердого предмету(ів), з обмеженою контактуючою поверхнею, що не відобразили своїх індивідуальних властивостей в морфологічній характеристиці ушкоджень, або ж ударі об такі, у живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку з настанням смерті не стоять, (згідно п.2.3.1.б «Правил, судово-медичного, визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6). Синець, згідно його морфологічним, судово-медичним, даним виник за декілька днів до настання смерті. Садно на правій китиці, згідно його морфологічним, судово-медичним даним виникло незадовго до настання смерті.
Непроникаючі, колото-різані рани, на тілі громадянки ОСОБА_6 , утворились незадовго до настання смерті, в причинному зв`язку з настанням смерті не стоять і згідно п.2.3. 1.6 «Правил, судово-медичного, визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, у живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Ушкодження, виявлені на трупі громадянки ОСОБА_6 , у вигляді наскрізного поранення лівої гомілки з пошкодженням магістральних судин, згідно даних описової частини, висновку експерта, утворились незадовго до настання смерті, стоять в причинному зв`язку з настанням смерті, і за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння, чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, (згідно п.2.1.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №3 МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.). Враховуючи розташування ран гомілки, вони розташовані в місці доступному для нанесення власного рукою, але виходячи з їх характеру та важкості експерт вважає це малоймовірним.
Смерть громадянки ОСОБА_6 настала від колото-ріжучого поранення лівої гомілки з пошкодженням великих кровоносних судин - arteria tibialis posterior (задня великогомілкова артерія) та arteria fibularis (малогомілкова артерія), що спричинило масивну зовнішню кровотечу, яка ускладнилась геморагічним шоком (безкрів`я серцевого м`яза, малокрів`я внутрішніх органів, набряк м`яких мозкових оболонок та речовини головного мозку.
Враховуючи характер пошкоджень у ОСОБА_6 після їх нанесення, ОСОБА_6 на протязі незначного проміжку часу могла скоювати цілеспрямовані дії.

При судово-хімічній експертизі крові від трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт у концентрації 26 ‰, що у живих осіб відповідає сильному алкогольному сп`янінню.

23 квітня 2020 року о 00 год. 10 хв. ОСОБА_4 затриманою порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення у зв`язку із тим, що безпосередньо після вчинення злочину сукупність очевидних ознак на місці події, вказувало на те, що саме ним вчинено злочин.

23 квітня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2020 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме по 21 червня 2020 року включно, який в подальшому у зв`язку з продовженням строків досудового розслідування, продовжено до 23 липня 2020 року включно.

Таким чином, як зазначено в клопотанні ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, вчинив тяжкий злочин, також ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу, передбачені ст. 177 КПК України (ризики переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином), не зменшились та існують на даний час, залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 опинившись на волі, зможе ухилятися від суду та не виконувати процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно вплинути на потерпілих та свідків, а також він може вчинити інше кримінальне правопорушення, і на це вказують також такі обставини як характер протиправних дій, в яких він обвинувачується, їх системність.

Тобто, за сукупності таких обставин, доцільно продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , обраного 25 квітня 2020 року ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, його належну поведінку та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечили проти клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_4 просив змінити запобіжний захід відносно нього у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заперечила проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, просила продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів, посилаючись на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд встановив наступне.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України.

Чинним КПК України передбачено, що запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім іншого, також запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Згідно положень ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з ч. 2 ст. 177 КПК, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно Постанови №14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Крім іншого, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу мають бути оцінені в сукупності всі юридично значимі обставини, визначені в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 КПК України якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, тобто у вчинені тяжкого злочину.

Також, суд керується положеннями ч. 1 ст. 178 КПК України, відповідно до яких при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
На даний час в судовому засіданні докази сторони обвинувачення та захисту не досліджені.
З практики ЄСПЛ вбачаються та діють принципи конвенційного прецедентного права як підстави для відмови в звільненні особи з-під варти, а саме: 1. ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСППЛ «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969 року; 2. ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя ( рішення ЄСППЛ «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968 року).
Суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання про застосування запобіжного, суд приходить до висновку, що є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, незаконно вливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, з метою уникнути покарання та вчинити інше правопорушення, що перешкоджатиме встановленню істини по даному кримінальному провадженню, а тому обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти наявним ризикам, в зв`язку з чим обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Разом з тим, на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає можливості застосування застави відносно обвинуваченого, оскільки злочин спричинив загибель людини.
Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ч. 1 ст. 1, ст. 8, ст.ст. 177, 178, ч. 1 ст. 183, ч. 3 ст. 331, ч. 2 ст. 369, 370 - 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Крижопіль Крижопільського району Вінницької області, жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, з повною загальною середньою освітою, неодруженому, непрацюючому, раніше судимому, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 вересня 2020 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали направити до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань ( №1)".

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в цей же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Суддя: