КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/3613/20 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/5106/2020 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 11 вересня 2020 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Київській слідчий ізолятор» без можливості внесення застави до 09.11.2020 року включно.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу. Клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 повернути слідчому СВ Ірпінського ВП ГУНП в Київській області.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з грубим порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України. ОСОБА_7 було затримано з грубим порушенням вимог КПК України, на підставі ч. 1 ст. 208 КПК України. Працівники Ірпінського ВП ГУНП в Київській області у масці зі зброєю самовільно проникли до квартири ОСОБА_7 , не ознайомили підозрюваного з процесуальними правами та обов`язками і доставили останнього до Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області. На момент затримання та до теперішнього часу відсутня заява безпосередньо потерпілого про вчинення кримінального правопорушення. У протоколі затримання порушено вимоги ч. 4 ст. 213 КПК України, а саме не зазначено час протягом якого, про затримання ОСОБА_7 , повідомлено Орган уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги, також не зазначено відомості про номер кримінального провадження.
Також апелянт зазначає, що слідчий суддя продовживши строк тримання під вартою до 5 місяців, вказав не вірний строк, а саме до 09.11.2020, однак досудове розслідування продовжено до 14.11.2020 року. Проігноровано розгляд питання що визначення розміру застави підозрюваному та покладення на підозрюваного ухвалою судді обов`язків, які будуть достатніми для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Клопотання подано до слідчого судді з порушенням процесуальних строків, тому призначивши до розгляду клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою та розглянувши його по суті слідчий суддя допустив порушення ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117, ч. 1 ст. 199 КПК України. У матеріалах кримінального провадження відсутній будь-який доказ, який вказує на той факт, що злочин вчинив саме ОСОБА_7 .
Крім того апелянт зазначає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не висловила позицію сторони захисту стосовного заявленого клопотання про порушення процесуальних строків звернення слідчим до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та в цілому про відсутність обґрунтованої підозри, відсутності ризиків та можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисника щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставинах і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії п. 153).
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.06.2020 року приблизно о 06:30 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які перебували неподалік від клубу CenTral, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відбувся конфлікт, у ході якого у ОСОБА_7 виник умисел спрямований на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства із супроводженням особливої зухвалості, яка виразилась у застосуванні до ОСОБА_10 насильства із заподіянням тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визнаних правил поведінки та моральності, усвідомлюючи, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_7 , проявляючи особливу зухвалість, спрямовану на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, наніс кулаком правої та лівої руки чисельні удари по голові та тулубу, від яких останній впав на землю.
Продовжуючи свої злочинні дії, проявляючи явну неповагу до суспільства, зневажливо ставлячись до загальновизнаних правил поведінки та моралі, ОСОБА_7 , продовжуючи перебувати в тому ж місці в той же час, незважаючи на присутність невстановлених в ході досудового розслідування осіб, користуючись фізичною перевагою над потерпілим ОСОБА_10 , який продовжував лежати на землі, підійшов до останнього та, тримаючи в правій руці предмет, схожий на ніж, відрізав ним праве вухо потерпілого, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді травматичної ампутації вушної раковини праворуч.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого на розгляді Вишгородського районного суду Київської області розглядається обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
14.06.2020 року, ОСОБА_7 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КК України.
Згідно з вимогами ст.ст. 276-278 КПК України 14.06.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 16.06.2020 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14.08.2020 року включно.
Постановою керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області від 10.08.2020 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 14.09.2020 року включно.
На даний час закінчити досудове розслідування у кримінальному проваджені не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:
отримати висновок судово-медичної експертизи для встановлення наявності тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 , їхнього ступеня тяжкості, локалізації та характеру їх утворення;
отримати висновки судових молекулярно-генетичних експертиз;
провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, у яких виникне необхідність під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Трьохмісячний строк досудового розслідування з дня повідомлення ОСОБА_7 про підозру у кримінальному провадженні закінчується 14 вересня 2020 року, однак провести зазначені процесуальні дії та завершити розслідування кримінальних правопорушень до вказаної дати не представляється можливим через особливу складність кримінального провадження.
Обставинами, що перешкоджали провести вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії стала поведінка учасників кримінального провадження, зокрема, потерпілого, який з`явився до органу досудового розслідування для відібрання зразків для проведення експертиз лише 07.07.2020 року. Зазначена обставина перешкоджала призначенню судово-молекулярних експертиз у кримінальному провадженні до вказаної дати. Крім того, тривалість лікування потерпілого у медичних закладах охорони здоров`я та необхідність вилучення медичної документації в порядку ст.ст. 159-166 КПК України перешкоджали своєчасному призначенню судово-медичної експертизи у даному кримінальному провадженні.
Зазначені вище процесуальні дії не могли бути здійснені раніше з об`єктивних причин.
За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
11.09.2020 року слідчий СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернулась до слідчого судді Ірпінського районного суду Київської області, з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, в якому просила продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
На обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , є згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому звернутися з клопотанням до слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_7 може шляхом підбурювання, вмовляння або залякування незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він тривалий час проживає в місті Ірпені та йому відомі анкетні дані свідків які бачили нанесення ним тілесних потерпілому. Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного з насильством відносно потерпілого, у зв`язку з чим сторона обвинувачення вважає, що він може застосувати насильство як відносно потерпілого, так і відносно свідків з метою зміни їхніх показань на свої користь, а потерпілий та свідки у даному кримінальному провадженні ще не допитані під час судового розгляду. Крім цього, ОСОБА_7 може вчинити ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, розглядається у Вишгородському районному суді Київської області кримінальне провадження. Також, звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , органом досудового розслідування на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі доведення вини останнього, а саме позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, будучи раніше не судимою особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, ОСОБА_7 підпадає під категорію осіб, до яких можливо застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
11 вересня 2020 року ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області задоволено клопотання сторони обвинувачення та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Київській слідчий ізолятор» без можливості внесення застави до 09.11.2020 року включно,
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, а саме можливість підозрюваного незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.
Разом з цим, слідчий суддя врахував тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного в їх сукупності, та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Крім того, слідчим суддею місцевого суду вірно не визначено альтернативний запобіжний захід в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому доводи апеляційної скарги в частині, що слідчий суддя безпідставно не визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, колегія суддів вважає, необґрунтованими.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження.
Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді.
Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини повторює, що для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, Series A no. 145-B, pp. 29-30, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, Series A no. 300-A, p. 27, § 55). Проте вимога щодо підозри повинна мати обґрунтовані підстави, що становить суттєву частину механізму захисту від свавільного арешту або затримання. Водночас наявність щирої впевненості є недостатньою для обґрунтування підозри. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Проте є слушними доводи апеляційної скарги в частині того, що слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, з порушенням процесуального строку, однак колегія суддів дану обставину вважає не істотним порушенням вимог кримінального процесуального законну, що потягло б за собою скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням обставин кримінального провадження, що розслідується та вимог ч. 4 ст. 199 ч. 4 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Посилання апелянта на те, що слідчий суддя продовживши строк тримання під вартою до 5 місяців, вказав не вірний строк, а саме до 09.11.2020, однак досудове розслідування продовжено до 14.11.2020 року, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки строк тримання під вартою продовжено в межах строку досудового розслідування, оскільки строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України.
Крім того колегію суддів не встановлено істотного порушення прав підозрюваного ОСОБА_7 при його затримані, на підставі ч. 1 ст. 208 КПК України, що потягли б за собою скасування оскаржуваної ухвали.
Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:
______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4