Дата документу 15.07.2020 Справа № 311/1711/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/715/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/1711/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваної ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Василівським районним судом Запорізької області, Михайлівським районним судом Запорізької області, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 29 травня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Михайлівка Запорізької області, українки, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, не заміжня, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судима, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання слідчої СВ Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком на два місяці до 27 липня 2020 року, без застосування електронних засобів контролю, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчої СВ Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком на два місяці до 27 липня 2020 року, без застосування електронних засобів контролю, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вказав, що слідчим, прокурором при розгляді клопотання не наведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не зазначено підстав для обрання щодо підозрюваної виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З огляду на зазначені обставини та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя визначив за необхідне обрати останній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням на неї відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , без визначення розміру застави, строком на 60 днів.

Прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Звертає увагу апеляційного суду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, існування ризиків, передбачених пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, є наркозалежною особою, проте, не вживає заходів до лікування від залежності, продовжує вчиняти аналогічні злочини, підтвердженням чому є наявність на розгляді Михайлівського районного суду Запорізької області іншого кримінального провадження за вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, яке не розглянуто через умисні неодноразові неявки до суду ОСОБА_7 , що свідчить про її схильність до невиконання покладених на неї процесуальних обов`язків та ухилення від суду за іншим кримінальним провадженням, офіційно не працевлаштована, утриманців не має, будь-якою суспільно-корисною працею не займається, не має офіційної реєстрації за адресою проживання та будь-яких письмових документів щодо оренди/найму цього житла, а тому і правових підстав для зобов`язання ОСОБА_7 цілодобово знаходитись у житлі сторонньої особи, чинила опір при затриманні, вважає, що більш м`який запобіжний захід, чим тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної.

На думку прокурора, єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрювану та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 27 травня 2020 року органом досудового розслідування внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

28 травня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

29 травня 2020 року слідчий СВ Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 29 травня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчої СВ Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком на два місяці до 27 липня 2020 року, без застосування електронних засобів контролю, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись при розгляді клопотання. При цьому, була допитана підозрювана, вислухані думки прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України, та дійшов висновку, з яким погоджується й колегія суддів, що в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваної більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності, а застосування до підозрюваної такого запобіжного заходу, як домашній арешт, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

З урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваної під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би її належну процесуальну поведінку та виконання нею процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_7 покладених на неї процесуальних обов`язків.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід повною мірою забезпечить запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Що стосується посилань прокурора на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то вони не спростовують можливості запобігання їм шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Твердження сторони обвинувачення про те, що підозрювана ОСОБА_7 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, є наркозалежною особою, проте, не вживає заходів до лікування від залежності, продовжує вчиняти аналогічні злочини, підтвердженням чому є наявність на розгляді Михайлівського районного суду Запорізької області іншого кримінального провадження за вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, яке не розглянуто через умисні неодноразові неявки до суду ОСОБА_7 , що свідчить про її схильність до невиконання покладених на неї процесуальних обов`язків та ухилення від суду за іншим кримінальним провадженням, офіційно не працевлаштована, утриманців не має, будь-якою суспільно-корисною працею не займається, не має офіційної реєстрації за адресою проживання та будь-яких письмових документів щодо оренди/найму цього житла, а тому і правових підстав для зобов`язання ОСОБА_7 цілодобово знаходитись у житлі сторонньої особи, чинила опір при затриманні, не можуть бути безумовною підставою для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про це просить прокурор.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних, що характеризують її особу, яка раніше в силу ст. 89 КК України не судима, посередньо характеризується за місцем мешкання, підозрюється у вчиненні одного епізоду протиправної діяльності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 29 травня 2020 року, якою щодо підозрюваної ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання слідчої СВ Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком на два місяці до 27 липня 2020 року, без застосування електронних засобів контролю, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: