У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/2040/20 № 1-кс/610/643/2020

м. Балаклія 25.08.2020 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 за кримінальним провадженням № 0000695 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Предметом клопотання є майно: автомобіль марки «RENAULT», моделі «MAGNUM 440», типу спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач Е, реєстраційний, № НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , та напівпричіп марки «ОДАЗ», моделі «9370», реєстраційний № НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що в ході проведення досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України встановлено, що 18.08.2020р. об 11.00год. ОСОБА_6 , рухаючись за кермом транспортного засобу RENAULT MAGNUM із причепом, у якому знаходились баги з зерном, не впорався з керуванням, втратив рівновагу та перекинувся, в результаті чого отримав тілесні ушкодження. 18.08.2020р. в ході огляду транспортного засобу із напівпричепом було вилучено вказаний вантажний автомобіль з причепом із вантажем у виді багів із зерном, які повернуто на відповідальне зберігання під розписку. Вони є речовими доказами, тобто знаряддями вчинення кримінального правопорушення, що зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на них доцільно накласти арешт з метою збереження речових доказів.

Також необхідність арешту вказаного майна зумовлюється тим, що воно необхідно судовому експерту для проведення судової авто-технічної експертизи з метою з'ясування технічного стану транспортних засобів і, в подальшому, під час досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні комплексної або комісійної судово-медичної та судової авто-технічної експертизи для з'ясування обставин механізму дорожньо-транспортної події, а також дій учасників пригоди, також в подальшому воно може бути використане для забезпечення відшкодування цивільного позову.

Незастосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, що існує реальна загроза зміни, відчуження або знищення транспортних засобів, їх окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку водіїв чи власників транспортних засобів, які заінтересовані в результатах кримінального провадження, як особи, які в подальшому можуть бути залучені, як відповідачі по цій справі, з метою забезпечення зберігання слідової інформації, яка міститься на транспортних засобах і яка може бути втрачена (а.с. 1).

В суді слідчий клопотання підтримала з наведених у ньому підстав. Пояснила, що вантажний автомобіль з напівпричепом необхідний для проведення авто-технічної експертизи з метою встановлення технічного стану транспортних засобів. Вказала, що тілесні ушкодження отримав сам водій, який відмовився від надання пояснень.

Власники майна про час та місце судового розгляду повідомлялись, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000695. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) було внесено 18.08.2020р. з кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України.

Частиною 1 ст. 286 КК України передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З витягу з ЄРДР вбачається, що 18.08.2020р. об 11.00год. ОСОБА_6 , рухаючись за кермом транспортного засобу RENAULT MAGNUM із причепом, у якому знаходились баги з зерном, не впорався з керуванням, втратив рівновагу та перекинувся, в результаті чого водій т/з отримав тілесні ушкодження у виді зчмт, забою лівого ліктьового суглобу, рваної рани лівого ліктьового суглобу, забою грудної клітини зліва та закритого перелому лівої берцевої кістки (а.с. 2).

Відповідно до картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону, 18.08.2020р. об 11.47год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 перевернувся на повороті, внаслідок ДТП отримав зчмт (а.с. 5).

Під час огляду місця ДТП від 18.08.2020р. біля будинку № 26 по вул. Кірова в с. Вербівка було оглянуто транспортні засоби: автомобіль RENAULT MAGNUM 440 д.н.з. НОМЕР_1 та причіп ОДАЗ, моделі 9370 д.н.з. НОМЕР_2 , які мали пошкодження бокового скла, дзеркала заднього виду, лобового скла, лівої частини кабіни та кузову, пошкодження задньої осі причіпу. У причіпі знаходились баги із зерном. Після огляду транспортні засоби було повернуто власнику(а.с. 6-9, 10,11).

З розписки від 18.08.2020р. вбачається, що ОСОБА_7 отримав від працівників поліції під відповідальне зберігання вищевказані транспортні засоби, а також баги з зерном (а.с. 13).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобілю марки «RENAULT», моделі «MAGNUM 440», типу спеціалізований вантажний спеціалізований сідловий тягач Е, реєстраційний, № НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , а згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником напівпричіпу марки «ОДАЗ», моделі «9370», реєстраційний № НОМЕР_2 є ОСОБА_5 (а.с. 15, 16).

За постановою слідчого СВ Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 від 19.08.2020р. вказані у клопотанні вантажний автомобіль з причепом визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000695 (а.с. 12).

Відповідно до довідки КНП БРР ХО «Балаклійська центральна клінічна районна лікарня» від 18.08.2020р. у ОСОБА_6 встановлено діагноз: зчмт, струс головного мозку, забій лівого ліктьового суглобу, рвана рана лівого ліктьового суглобу, забій грудної клітки зліва та закритий перелом лівої берцевої кістки(а.с. 14).

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу: якщо воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, 18.08.2020р. об 11.00год. ОСОБА_6 , рухаючись за кермом транспортного засобу RENAULT MAGNUM 440 д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом ОДАЗ 9370 д.н.з. НОМЕР_2 , у якому знаходились баги з зерном, не впорався з керуванням, втратив рівновагу та перекинувся, в результаті чого отримав тілесні ушкодження. Вантажний автомобіль належить ОСОБА_4 , а напівпричіп ОСОБА_5 .

Диспозиція статті 286 КК України передбачає порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що спричинило потерпілому, окрім іншого, тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, не менше середніх.

Однак, в суді стороною обвинувачення не доведено ту обставину, що будь-хто, крім самого ж водія транспортного засобу - постраждалого ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження відповідного ступеня тяжкості. Тобто, єдиним постраждалим є сам водій ОСОБА_6 , а тілесні ушкодження ним отримані внаслідок самозаподіяння, з власної необережності.
Матеріали клопотання не містять доказів щодо звернення будь-кого з цивільним позовом в рамках досудового розслідування у цьому кримінальному провадженню.
Санкція ст. 286 КК України не передбачає виду покарання у виді конфіскації майна.

Отже, слідчим не доведені правові підстави для арешту майна та достатні докази стосовно того, що мала місце подія кримінального правопорушення.

На час розгляду клопотання у суді слідчим не надані конкретні докази, які безпосередньо вказували б на ознаки об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Отже, за відсутності даних про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підстав для накладення арешту на майно не вбачається.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб».

Пунктом 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя зобов'язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Згідно з частиною другою статті 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Одними з обов 'язкових елементів верховенства права є дотримання прав людини та заборона на свавілля.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 листопада 2013 року в справі «Бєлоусов проти України» зазначив, що будь-яке втручання згідно з п. 1 ст. 8 Конвенції повинно бути виправданим у розумінні п. 2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є захист особи від свавільного втручання державних органів.

Завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-174 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Повністю відмовити у задоволенні клопотання.

2.Копію ухвали направити ініціатору клопотання для виконання та заінтересованим особам для інформування.

Ухвала виконується неґайно, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1