Справа № 487/5350/20
Провадження № 1-кс/487/5689/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову від 09.01.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 10.07.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000595 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із скаргою на постанову від від 09.01.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 10.07.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000595 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, у зв`язку з передчасністю та необґрунтованістю оскаржуваної постанови, неповнотою проведеного досудового розслідування, не відповідністю висновків слідчого фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно частин 1-3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Згідно ст. 138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.
За змістом ч. 6 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.
Принцип диспозитивності, закріплений ч. 1 ст. 26 КПК України, передбачає вільне використання сторонами кримінального провадження своїх прав, яке повинно здійснюватись у межах та у спосіб, передбачений КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних державних органів, а також важливість спору для заявника (див., серед багатьох інших, рішення у справі Frydlender v. France, N 30979/96, п. 43, ЄСПЛ 2000-VII). Саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Судові засідання у справі призначались 24.09.2020 року; 05.10.2020 року; 22.10.2020 року; 04.11.2020 року; 16.11.2020 року, 04.12.2020 року, 08.12.2020 року.
У судове засідання скаржник та слідчий не з`явилися, за вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження, та представника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 10, 22, 26, 28, 138, 306 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №00000595, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України , за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000595 від 10.07.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочате на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 (справа № 522/10069/18), якою зобов`язано уповноважених посадових осіб прокуратури Одеської області провести дослідження фактів, щодо застосування насильства до ОСОБА_3 з боку співробітників Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, допущеного під час його затримання, зареєструвавши у Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 214 КПК України.

У заяві від 26.05.2018 року ОСОБА_3 повідомляє, що під час його затримання 19.05.2018 року біля станції туристичної поліції «Аркадія» в м.Одесі, працівниками Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було допущено перевищення влади та службових повноважень, що супроводжувалося насильством та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Постановою від 09.01.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 кримінальне провадження, відомості про яке 10.07.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000595 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях працівників Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеської області складу кримінального правопорушення.
З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження №00000595 вбачається, що прокурором прокуратури Одеської області в порядку ст. 36 КПК України 27.08.2018 року були надані вказівки, які в повному обсязі виконані не були.
Зокрема, слідчим не було: допитано всіх осіб, зазначених у вказівках прокурора, про події, які мали місце 19.05.2018 року на зупинці «Аркадія круг» м. Одеси за фактом спричинення їм тілесних ушкоджень та затримання працівниками поліції ОСОБА_3 ; вилучено завірені належним чином копії матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за фактом спричинення тілесних ушкоджень 19.05.2018 року; не встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_3 .
Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 04.10.2018 року, останній повідомив, що 19.05.2018 року о 01 год. 00 хв. він разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , біля станції туристичної поліції «Аркадія» в м. Одесі, затримали ОСОБА_10 і ОСОБА_3 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння та порушували громадський порядок. Під час затримання ОСОБА_10 і ОСОБА_3 , чинили опір законним вимогам і діям працівників поліції, у ході чого ОСОБА_7 було завдано легких тілесних ушкоджень і розірвано куртку. Під час затримання ОСОБА_10 і ОСОБА_3 затриманих ніхто не бив.

Разом з цим, особи, які здійснювали затримання, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 допитані не були.

В оскаржуваній постанові від 09.01.2020 року здійснено посилання на те, що відповідно до копії обвинувального акту ОСОБА_10 і ОСОБА_3 від 12.07.2018 року, ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що приблизно о 01 год. 53 хв. 19.05.2018, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, біля станції поліції «Аркадія» в м. Одесі, спільно з своїм знайомим ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, спричинив ДОП Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області лейтенанту поліції ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді садна правого передпліччя, які відповідно до висновку експерта № 1070 від 24.05.2018 року та «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносять до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відомості щодо того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 і ОСОБА_3 , в матеріалах справи відсутні.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження (аркуші 52-53), наявне клопотання ОСОБА_3 від 14.09.2018 року відповідно до якого він просив провести розгляд кримінального провадження №00000595 з урахуванням наявних на DVD-R диску відеозаписів з місця події та наявних на ньому матеріалів кримінального провадження. Відомості про розгляд вказаного клопотання в порядку ст. 220 КПК України в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що оскаржувана постанова є передчасною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо дати отримання ОСОБА_3 оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим строк на подання даної скарги не є пропущеним та поновленню не підлягає.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 7-9, 40, 91-94, 110, 220, 284, 303-307, 309, 370, 372 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову від 09.01.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке 10.07.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000595 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст оголошено 09.12.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1