КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та покарання, призначеного за вироком Подільського районного суду м. Києва від 13.02.2020 року, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі.

На вказане рішення суду обвинуваченим ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій він, вважаючи вирок суду незаконним, відповідно до ст. 411 КПК України, оскільки обвинувачення не підтверджується належними до справи, допустимими, достовірними і достатніми доказами, безпосередньо розглянутими судом, просить вирок суду скасувати та виключити частину (епізод) обвинувачення від 04.01.2019 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04.01.2019 року о 09 год. 30 хв. слідчим Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві під час огляду місця події зі столу, що знаходиться у службовому кабінеті №34 оперативного відділу, що на другому поверсі адміністративного корпусу установи, у його присутності проводилось вилучення двох поліетиленових згортків без понятих, тобто в основу обвинувачення покладені докази, отримані з порушенням процесуальної форми їх збирання, та які відповідно до ст. 87 КПК України є недопустимими.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам закону, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 необхідно відмовити, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції при судовому розгляді, за згодою всіх учасників судового провадження, застосував процедуру, передбачену ч. 3 ст. 349 КПК України, стосовно дослідження фактичних обставин та доказів.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обставини провадження не оспорюються сторонами у випадку, коли обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор, потерпілий та інші учасники судового розгляду не висловлюють жодних заперечень проти встановлених обставин.

Дослідженням журналу та звукозапису судового засідання за 21.11.2019 року підтверджується, що головуючим суддею було роз`яснено обвинуваченому і іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме - щодо можливості оскарження вироку суду в разі застосування такої процедури судового розгляду лише в частині призначеного покарання.

Згідно положень ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Зі змісту поданої апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 , оскаржуючи рішення суду, з посиланням на певні докази у провадженні, які не досліджувалися судом першої інстанції, стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, тобто не погоджується із встановленими судом обставинами провадження по епізоду за 04.01.2019 року.
Таким чином, обвинуваченим ОСОБА_2 вирок суду оскаржується з підстав, з яких не може бути оскарженим, а саме - заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вважаю, що у відкритті провадження, відповідно до положень ст. 399 КПК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 349, 394, 399 КПК України, суддя-доповідач

у х в а л и л а:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2020 року стосовно ОСОБА_2 .

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати обвинуваченому ОСОБА_2 , разом з апеляційною скаргою.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення, а засудженим в той же строк - з моменту отримання її копії.

Суддя
Київського апеляційного суду ОСОБА_1