Справа № 134/1776/18
Провадження №11-кп/801/141/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000387 за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2020, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Болградського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку, ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
08.09.2016 вироком Апеляційного суду Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75КК України звільний від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання, невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Одеської області від 08.09.2016 та призначено остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
Відповідно до положень частини 5 статті 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання період його тримання під вартою під час досудового розслідування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 28.09.2018 по 23.11.2018 включно.
Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирішено питання з процесуальними витратами.

За участю прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , діючи спільно та узгоджено з особами в кількості семи чоловік, матеріали відносно яких, виділено в окреме провадження, маючи спільний умисел на таємне заволодіння чужим майном, приблизно о 00 год. 45 хв., 07.04.2017 на вантажному автомобілі марки «IVECO» д.н.з. НОМЕР_1 , автомобілі марки «PORSCHE CAYENNE» д.н.з. НОМЕР_2 та ще одному невстановленому слідством автомобілі, приїхали до охоронюваної території ПрАТ «ПК «Поділля», що розташоване в с. Крикливець Крижопільського району Вінницької області.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, залишився біля паркану підприємства для спостереження за навколишньою територією, з метою не бути викритими під час вчинення злочину, а шестеро осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, проникли через паркан на територію підприємства з метою вчинення крадіжки.
Після цього, двоє осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, пішли відкривати ворота для того, щоб на територію підприємства міг заїхати автомобіль «ІУЕСО» д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому, інші особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, діючи з корисливих мотивів та окремо від інших учасників, не повідомляючи їх про свій умисел, пішли до приміщення, де перебували охоронці підприємства, та вчинили відкритий напад на охоронців ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які знаходились в окремому приміщенні, та застосувавши відносно них фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілих, шляхом нанесення ударів руками та ногами по різних частинах тіла, зв`язали їм руки пластиковими хомутами, подолавши таким чином опір з їх сторони та створивши таким чином умови для безперешкодного доведення злочинного умислу до кінця з метою заволодіння засобами захисту рослин.
Про можливе вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , ОСОБА_7 заздалегідь обізнаний не був.
В подальшому, не повідомляючи про свої злочинні дії відносно охоронців, вказані вище особи пішли до складу, де знаходилось майно товариства, при цьому ОСОБА_12 знаходячись біля паркану підприємства продовжував візуальне спостереження за навколишньою обстановкою, на випадок появи сторонніх осіб, а інша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебуваючи за кермом вантажного автомобіля «ІУЕСО» д.н.з. НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, заїхала на територію підприємства та під`їхала до входу одного зі складів.
Реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, зірвали замок вхідних дверей приміщення, таким чином потрапивши всередину, звідки таємно викрали засоби захисту рослин, а саме: препарат «Тореро» в кількості 5395 л та «Фалькон» в кількості 1892,5 л, загальна вартість яких, згідно судово-товарознавчої експертизи № 5805-5806/17-21 становить 4 550 337,90 гривень, які завантажили в автомобіль «ІУЕСО» д.н.з. НОМЕР_1 та спільно із ОСОБА_7 , який діяв за їх попередньою змовою, з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши ПрАТ «ПК «Поділля» матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_13 винним за ч. 5 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судом належним чином не враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, попередню судимість обвинуваченого, поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, так як ОСОБА_12 тривалий час переховувався, не визнав себе винуватим та не розкаявся, що свідчить про його стійку антигромадську позицію.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим за ч. 5 ст. 185 КК України та виправдати в інкримінованому йому злочині, так як висновки суду не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами та ґрунтуються на припущеннях.
Свої вимоги захисник мотивує тим, що ОСОБА_7 зрозумівши, що вчиняються незаконні дії зі сторони інших невідомих йому осіб, відмовився від вчинення злочину і пішов до машини на якій його привезли в с. Крикливець, а тому не причетний до вчинення крадіжки.

Також інші засуджені за даний злочин не свідчили щодо незаконних дій ОСОБА_7 та про його співучасть, а призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого, так як у ОСОБА_7 народилося двоє дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, він зробив для себе висновок і почав працювати, а тому не потребує ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить про скасування вироку із-за м`ягкості призначеного покарання, оскільки ОСОБА_7 , будучи вже засудженим, вчинив умисний злочин, а також переховувався, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, а також не визнав вини, а тому просить про призначення покарання у виді 10 років позбавлення волі, захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали подану апеляційну скаргу та просять про скасування вироку та закриття кримінального провадження, так як вина ОСОБА_7 не доведена щодо його участі у викраденні, у співучасті з іншими зазначеного майна, а також не враховано, що у обвинуваченого ОСОБА_7 є сім`я, двоє малолітніх дітей, а тому були підстави для призначення більш м`якого покарання, зважаючи на те, що інші засуджені отримали покарання із застосуванням ст. 75 КК України, а тому з цих підстав заперечили і проти задоволення апеляційної скарги прокурора, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційних скарг, апеляційний суд не знаходить підстав для їх задоволення.

Судове рішення має бути обґрунтоване і законне, а вина доведена допустимими доказами поза розумним сумнівами.

Істотних порушень, які би давали підстави для скасування вироку судом апеляційної інстанції не встановлено.

Суд першої інстанції перевірив надані суду докази та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , що він був присутнім на місці злочину, але зрозумівши, що іншими особами вчиняються незаконні дії, він відмовився від вчинення злочину і пішов до машини та оцінив їх критично.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги, що за здійснення вантажного перевезення обвинувачений ОСОБА_7 отримав винагороду в розмірі 1-1,5 тис. грн., а також зважаючи на те, що події відбувались о 00 год. 45 хв., такі показання є нещирими та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що засуджені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які допитувались як свідки не повідомляли про ОСОБА_7 , суперечать їх поясненням наведеним у вироку, оскільки ОСОБА_14 пояснював, що саме ОСОБА_7 в телефонному режимі давав вказівки як діяти під час крадіжки та отримав від нього 3 тисячі доларів США.

Також свідок ОСОБА_15 пояснював, що ОСОБА_7 давав вказівки, а також з ним розрахувався в сумі 2 тисяч доларів США, про перебування ОСОБА_7 на місці злочину пояснювали, що не бачили, бо всі були в капюшонах, або ж не пам`ятають, але не стверджували, що ОСОБА_7 був відсутній.

Щодо того, що у вироку Гайсинського райсуду від 28.12.2018, яким засудженні ОСОБА_15 та ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 185 КК України відсутня згадка за ОСОБА_7 , то прізвище ОСОБА_7 не могло бути зазначено, оскільки він на той час ще не був засудженим, що відповідає вимогам КПК України.

Просячи про скасування вироку щодо ОСОБА_7 через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, захисник не просив про повторне дослідження доказів та надання їм іншої оцінки, ніж надана судом у вироку.

Також не підлягають задоволенню апеляційні скарги захисника і прокурора щодо призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 врахував і суспільну небезпеку вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також відшкодування шкоди в даному кримінальному провадженні та думку потерпілої сторони, яка не наполягала на суворому покаранні, а також те, що у обвинуваченого на утриманні 2 малолітніх дітей, син віком 3 роки та донька, якій на час ухвалення вироку не виповнилось ще й місяця, а тому призначення у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі є достатнім для виправлення засудженого в умовах ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2020 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4