Справа № 159/100/21
Провадження № 1-кс/159/43/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2021 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: заявниці ОСОБА_3 ,

представника заявниці - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову ст. слідчого СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_5 від 24.12.20 р. про закриття кримінального провадження № 120 200 301 100 012 82, внесеного до ЄРДР 12.09.20 р. за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

в с т а н о в и в:

06.01.21 р. заявниця звернулась до суду із вище вказаною скаргою. На обґрунтування скарги заявниця зазначила, що 23.09.20 р. вона була залучена до участі у кримінальному провадженні в якості потерпілої. Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 01.07.20 р. по 04.09.20 р. посадові особи Ковельського МТМО внесли неправдиві відомості до акта розслідування гостро професійного захворювання, що сталось 13.06.20 р. та внаслідок чого їй не було здійснено матеріальної виплати, від 04.09.20 р.. 24.12.20 202 р. слідчий СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_5 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України винесла постанову про закриття кримінального провадження (далі оскаржувана постанова). Копію оскаржуваної постанови вона отримала під розпис 24.12.20 р.. Покликаючись на ст. ст. 303, 304 КПК України, зазначає, що оскаржувану постанову вважає передчасною, незаконною з огляду на наведене нижче. Так досудовим розслідуванням не були допитані ті пацієнти, у яких було виявлено ковід 19 та за якими вона, перебуваючи на робочому місці, постійно доглядала. Натомість були допитані пацієнти, які ніколи не знаходились під її наглядом. Досудовим розслідуванням не було допитано члена утвореної наказом КПН «Ковельське МТМО» від 02.06.20 р. № 151 од комісії ОСОБА_6 , який брав участь у розслідуванні щодо неї, був відсутній на засіданні цієї комісії. Повідомляючи про вчинення щодо неї злочину, вона повідомила про те, що з її мед картки, що зберігалась у реєстратурі, невідомими було вирвано дані щодо стану її здоров`я і проходження щорічної комісії в період 2019 2020 р. р.. Однак відомості у ЄРДР про ці обставини за її поясненнями як потерпілої, внесені не були. Вона показала слідчому, що було підроблено її підписи у листках із журналу по техніці безпеки, так як вона жодного підпису не ставила. Тому вона просила слідчого призначити почеркознавчу експертизу. Її чоловікові ОСОБА_7 18.07.20 р. було запропоновано нач. по техніці безпеки Ковельського МТМО ОСОБА_8 підписати акт про наявність у неї хвороби від 03.07.20 р. про її непрацездатність, на що той відмовився ставити підписи минулим числом. Це стверджує наявність акту пр. те, що вона захворіла на робочому місці. Цей акт було досліджено. Вважає доцільним допит її чоловіка. Зазначає, що дії слідчого є неправомірними, такими, що порушують її права та інтереси; висновки слідчого є передчасними, помилковими, безпідставними. Слідчим не враховано усіх наявних і встановлених фактів справи. Покликаючись на ч. 2 ст. 9, ст. ст. 7, 24, 306, 307, п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, ст. ст. 3, 27 Конституції України, просить поновити строк на звернення до суду із скаргою та скасувати оскаржувану постанову.

У судовому засіданні 12.01.21 р. заявниця та її представник адвокат скаргу, кожен зокрема, підтримали у повному обсязі з підстав, наведених у ній. Просять скаргу задовольнити.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадженні - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення слідчого, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, що надане у розпорядження слідчого судді 11.01.21 р. у прошитому, частково пронумеровану вигляді, однак, не скріплене печаткою чи підписом, а всього фактично на 184 арк., приходжу до висновку, що скарга підставна та підлягає до задоволення.

Так 11.09.20 р. заявницею було подано до поліції заяву про кримінальне правопорушення щодо порушення її прав в період з 01.07.20 р., так як вона захворіла на ковід 19, перебуваючи на робочому місці і виконуючи свої функціональні обов`язки у Ковельському МТМО. Однак їй не здійснено належних матеріальних виплат; їй не віддають меддокументацію; підроблено документи щодо розслідування гострого професійного захворювання, перенесеного нею.

12.09.20 р. у ЄРДР було внесено відомості за такою заявою заявниці з фабулою правопорушення: внесення посадовим особами Ковельського МТМО неправдивих відомостей у акт розслідування гострого професійного захворювання, що мало місце 13.06.20 р., від 04.09.20 р., внаслідок чого не було здійснено потерпілій матеріальної виплати. Попередня правова кваліфікація - за ч. 1 ст. 366 КК України.

Така попередня правова кваліфікація заявницею не оспорена, не змінювалась.

За постановою слідчого від 23.09.20 р. заявницю було визнано потерпілою у кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування слідчим було проведено ряд слідчих дій та, зокрема, допитано потерпілу, яка показала, що вважає, що у акт було внесено завідомо неправдиві відомості, мала місце підробка документів. Акт підписано головою та 4 ма членами комісії, хоча членів комісії було лише 3 є. Тому вважає, що має місце підробка документів. Члени комісії зазначали, що вона була інфікована не на робочому місці, однак вона наголошує, що у лікарні вона контактує з тими працівниками та хворими, у яких ще на той момент немає підтвердження/виявлення захворювання на совід 19. Тому вважає, що керівництвом Ковельського МТМО підроблено документи щодо її захворювання на робочому місці.

У Ковельському МТМО 02.07.20 р. за наказом № 151 од «Про утворення комісії з розслідування випадку гострого професійного захворювання» було утворено комісію з розслідування випадку гострого професійного захворювання щодо потерпілої (далі комісія) відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві від 19.04.19 р. № 337 та ін. законодавчих актів у цій сфері. За наказом № 345 с від 25.08.20 р. було проведено часткову заміну складу комісії.

Вказаною вище комісією було складено акт форми Н 1/НП від 04.09.20 р., що був затверджений директором КНП «Ковельське МТМО» 07.09.20 р.. Копія такого акта була направлена КНП «Ковельське МТМО Ковельської міськради Волинської області» потерпілій для відома 09.09.20 р. за вих. № 3 676/07 2.20.

За копією акта розслідування гострого професійного захворювання від 04.09.20 р., що сталось 13.06.20 р., у КНП Ковельське МТМО Ковельської міськради Волинської області, комісія у складі голови комісії та 5 ти членів комісії склала акт, за яким вона прийшла до висновку, що випадок захворювання, що стався із потерпілою, не пов`язаний з виробництвом, так як відсутні обставини, за яких гостре респіраторне захворювання визнається пов`язаним з виробництвом.

Однак заявниця не згідна з висновками комісії, що оформлені таким актом.
Як слідує з протоколів № № 1 - 4 засідання комісії з розслідування гострого професійного захворювання коронавірусної інфекції у молодшої медсестри (санітарки) загально лікарняного персоналу ЦРЛ Ковельського МТМО ОСОБА_3 від 03.07.20 р., 16.07.20 р., 04.08.20 р., 19.08.20 р., комісія вирішувала питання, пов`язані з підготовкою та проведенням розслідування.

Як слідує з протоколу № 5 засідання комісії з розслідування гострого професійного захворювання коронавірусної інфекції у молодшої медсестри (санітарки) загально лікарняного персоналу ЦРЛ Ковельського МТМО ОСОБА_3 від 28.08.20 р., комісія у складі голови комісії та 4 х її членів, розглянувши, за участю потерпілої, матеріали щодо розглядуваного питання, заслухавши голову комісії, проголосували одноголосно за визнання випадку гострого респіраторного захворювання потерпілої на коронавірусну інфекцію совід 19 не пов`язаним з виробництвом.

Слідчим було допитано як свідків голову комісії ОСОБА_8 , членів комісії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та встановлено, що, дійсно, на засіданні комісії 28.08.20 р. присутнім член комісії лікар ОСОБА_6 - не був та не голосував, хоча попередньо необхідні документи вивчив та озвучив свою позицію.

У своїх поясненнях член комісії ОСОБА_6 підтвердив, що він, дійсно, вивчивши зібрані комісією документи, прийняв рішення віддати свій голос за визнання випадку гострого респіраторного захворювання потерпілої на коронавірусну інфекцію совід 19 не пов`язаним з виробництвом.

Оскаржуваною постановою постановою слідчого СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_5 від 24.12.20 р. було закрито кримінальне провадження.

Дані про дату отримання заявницею як потерпілою копії оскаржуваної постанови у матеріалах кримінального провадження відсутні, тому вважаю, що заявниця строк на подачу розглядуваної скарги не пропустила.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, актом від 04.09.20 р. встановлено, що потерпіла, яка працює молодшою медсестрою, захворіла на ковід 19, однак, що випадок захворювання, що стався із потерпілою, не пов`язаний з виробництвом, так як відсутні обставини, за яких гостре респіраторне захворювання визнається пов`язаним з виробництвом. Слідчий, після перевірки всіх тих документів, що стали підставою для висновку комісії та складання акта, а також витребуваних в ході досудового розслідування, прийшла до висновку, що у діях посадових осіб Ковельського МТМО відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Враховую, що ч. 1 ст. 366 КК України передбачає кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.
Прокурором було 13.11.20 р. надано слідчому вказівки про допит як свідків членів комісії.
В ході досудового розслідування встановлено, що акт від 04.09.20 р. складений комісійно. Справжність підписів голови та членів комісії у акті ніким не оспорюється. Та обставина, що на засіданні комісії 28.08.20 р., дійсно, був відсутній член комісії - ОСОБА_6 , однак, у протоколі засідання комісії від 28.08.20 р. він зазначений як присутній і такий, що голосував за висновок, що викладений у цьому протоколі та у акті від 04.09.20 р., встановлена в ході досудового розслідування та головою і членами комісії не заперечується, ніким не оспорюється. А сам ОСОБА_6 стверджує, що у протоколі засідання комісії від 28.08.20 р. попри його фактичну відсутність на засіданні комісії 28.08.20 р., він прийняв рішення проголосувати за те рішення, що і було прийняте комісією.

Однак враховуючи доводи заявниці у сукупності з наведеними вище матеріалами, враховую, що оскаржувана постанова слідчого, дійсно, є передчасною, так як вказівки прокурора, що є обов`язковими для виконання, слідчим виконані у повному обсязі не були.
Член же комісії ОСОБА_6 , щодо відсутності якого на засіданні комісії 28.08.20 р., де і було прийняте рішення, відображене у акті від 04.09.20 р., допитаний як свідок не був. У нього не було з`ясовано, яка причина неприбуття на засідання комісії, яким чином він повідомив свою позицію по розслідуванню комісії, по голосуванню; чи підписував він акт від 04.09.20 р. тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку уже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Виконання органом досудового розслідування завдань, покладених на нього нормами КПК України, у відповідності до вимог закону та в межах конкретного кримінального провадження є обов`язковою умовою досягнення мети незалежного, повного, неупердженого та об`єктивного розслідування. Слідчий зобов`язаний виконати усі необхідні та належні слідчі дії для встановлення істини у справі, перевірити наведені заявником доводи та надати ним відповідну правову оцінку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на даний час слідчий не виконала усіх необхідних слідчий дій для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
Вказані вище обставини повинні бути перевірені в ході досудового розслідування та усім цим обставинами у сукупності слідчий зобов`язана надати належну правову оцінку при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Крім того постанова про закриття кримінального провадження має містити не лише перерахунок здобутого слідством, а й аналіз цього здобутого з висновками по кожному твердженню заявниці у її заяві про вчинене кримінальне правопорушення, її показаннях. Така вимога ґрунтується на практиці Європейського Суду і не може бути проігнорована попри складність її виконання.
У оскаржуваній постанові слідчим цього не дотримано. Слідчий суддя ж має перевірити законність і обґрунтованість висновків слідчого і якщо таких висновків немає, то він позбавлений можливості їх перевірити. Якщо висновки відсутні, слідчий суддя має скасувати постанову про закриття кримінального провадження і повернути матеріали слідчому з тим щоб він ці висновки зробив.
Висновки мають бути роблені щодо елементів складу кримінального правопорушення, які відсутні (якщо провадження закривається через відсутність такого складу), у постанові мають бути вказані ці елементи разом з обґрунтуванням того, чому слідчий прийшла саме до такого висновку.
З врахуванням наведеного вище, оскаржувана постанов підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити та постанову ст. слідчого СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_5 від 24.12.20 р. про закриття кримінального провадження № 120 200 301 100 012 82, внесеного до ЄРДР 12.09.20 р. за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, - скасувати.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді проголошено 22.01.21 р..