Справа № 405/8436/19
провадження № 1-кп/405/292/19
УХВАЛА

15.09.2020 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2019 за № 0007353 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні малолітню доньку 2003 року народження, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не одноразово судимого, останній раз 26.11.2018 вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покорання у виді позбавлення волі сроком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
прокурором в судовому засідання заявлено клопотання, у якому просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії раніше застосованого запобіжного заходу тримання під вартою на 60 днів, в обґрунтування якого, що на даний час наявні ризики, передбачені п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування своєї позиції прокурор зазначив, що ОСОБА_3 неодноразово було засуджено, в тому числі із застосуванням ст. 75 КК України, однак належних висновків останній для себе не зробив, що свідчить про обґрунтованості того, що ОСОБА_3 перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність. Крім того, прокурор зазначив, що ОСОБА_3 вчинив злочин під час іспитового строку, обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, та карається позбавленням волі на строк до п`яти років, а тому враховуючи тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим за вчинення кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, останній може переховуватися від суду.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки заявлені раніше ризики перестали існувати, а висунуте ОСОБА_3 обвинувачення безпідставним, у зв`язку з чим запобіжний захід просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, суд дійшов таких висновків.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді від 31.10.2019 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, строк дії якого продовжувався не одноразово, останній раз ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.07.2020 (строк дії до 17.09.2020).
При вирішенні питання про продовження раніше застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу судовим враховується те, що вироками Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.11.2016, 30.01.2017, 26.11.2018 засуджено ОСОБА_3 за вчинення умисних, корисливих злочинів, вказані вироки є не зняті та не погашені, вчинив нове кримінальне правопорушення під час перебування на іспитовому строці, не має постійного місця роботи та заробітку. Наявність судимостей свідчить про існування (продовження існування) ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинення іншого кримінального правопорушення та неможливість його запобігання в разі не продовження строку дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Як вже зазначалось вище, що ОСОБА_3 має не зняті та не погашені судимості, відомостей про наявність міцних соціальних зв`язку суду надано не було, не має постійного місця роботи, тяжкість можливого покарання.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 , у разі визнання його винним, з огляду на особу обвинуваченого, визначає вірогідність переховування від суду, на тому рівні, що їм запобігти можливо лише при застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою.
Вирішуючи питання про можливістю застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у відповідності до позиції обвинуваченого та його захисника судом враховується, що раніше встановлені ризики продовжують існувати, не надання обвинуваченим відомостей про житло в якому він може на законних підставах перебувати, зокрема, під арештом, відсутність постійного доходу в тому числі і місця роботи та як наслідок можливість на існування. Вказане свідчить про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого менш сурового запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Враховуючи обставини кримінального провадження, суд вважає, що наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. Інші запобіжні заходи на переконання суду не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого під вартою, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню з продовженням відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178, 183, 369, 376 КПК України, суд,
постановив:
задовольнити клопотання прокурора щодо продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто з 15 вересня 2020 року до 13 листопада 2020 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6