КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 07 жовтня 2020 року апеляційні скарги прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організації злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянина України, працюючого директором ТОВ «Інфосейф інноваційної технології», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -

за участі: прокурорів захисників підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , застосовано до нього запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 600 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 20 жовтня 2020 року.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор ОСОБА_5 та захисник в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу.

Сторона обвинувачення вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, через істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави в розмірі 3 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 7 030 400 грн.
Зазначає, що при розгляді клопотання прокурором доведено, що підозра ОСОБА_7 є обґрунтованою та підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Звертає увагу на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочинку, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років;
- впливати на іншого підозрюваного ОСОБА_12 , службових осіб Пенсійного фонду України, свідків, оскільки, інкримінований злочин ОСОБА_7 вчинив у складі з особами в організованій групі, з яким здійснюють фінансово-господарські відносини та те, що на теперішній час не всім особам, які вчинили злочин в легалізованій групі разом з ОСОБА_7 повідомлено про підозру.
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме спотворити оригінали документів необхідні для досудового розслідування, які ще не дослідженні слідством.

Як зазначає прокурор, під час досудового розслідування встановлений розмір матеріальної шкоди, завданий ОСОБА_7 державі в особі Пенсійного фонду України у складі організованої групи, за попередньою змовою із невстановленими на даний час службовими особами Пенсійного фонду України становить в сумі 7 596 799, 5 грн.
Слідчим суддею не враховано, що саме на підприємство ТОВ «Інфосейф інноваційні технології» перераховано зазначені кошти, які інкриміновані підозрюваному, який являється директором та засновником вказаного підприємства.
На думку апелянта, кошти, якими заволодів ОСОБА_7 будуть внесені в рахунок застави, яка визначена слідчим суддею у розмірі 630 600 грн., що є меншою майже у дванадцять разів від спричинених збитків.
Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Вважає підозру ОСОБА_7 необґрунтовано, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, -недоведені.
На думку захисника, оскаржувана ухвала постановлена за відсутності правової підстави для застосування саме такого запобіжного заходу та допустимих доказів, що підтверджували б склад кримінального правопорушення.

Слідчим до клопотання не надано доказів на підтвердження майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_7 , відповідно слідчим суддею також не досліджено та не вивчено вказані обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили задовольнити їхню апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг та заперечення колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліція України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 10 вересня 20196 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000835, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України.

20 серпня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у заволодінні коштами Пенсійного фонду України, вчиненого шляхом зловживання своїм службовим становищем, організованою групою, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
25 серпня 2020 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з одночасним визначенням застави в розмірі 3 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 7 030 400 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року у задоволенні клопотання відмовлено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 600 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 20 жовтня 2020 року.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання убачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрюваного, заслухано думки прокурорів та захисників, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, долучені до клопотання докази, містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих діянь, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, однак відсутні обставини, передбачені ст. ст. 183, 194 КПК України, які б вказували на наявність підстав для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 630 600 грн. є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а відтак доводи апеляційної скарги прокурора слід визнати непереконливими.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

Доводів апеляційних скарг про те, що оскаржувана ухвала є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки висновки викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, є безпідставними. На думку колегії суддів, суддя при розгляді клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дослідив усі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Твердження прокурора про те, що застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання зазначених у клопотанні прокурора ризикам, є непереконливими з урахуванням відсутності у матеріалах кримінального провадження даних про неналежну поведінку підозрюваного. Не надано таких даних прокурором і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Посилання захисників на те, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра необґрунтована, є безпідставними, оскільки перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Твердження захисників про те, що органом досудового розслідування не доведеноіснування ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, то колегія суддів вважає їх непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких прокурори та захисники просять скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді,у справі не встановлено.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характеризуючих даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді застави, в розмірі, який на думку колегії суддів достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , застосовано до нього запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 600 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 20 жовтня 2020 року, - залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організації злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний №757/36315/20-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13
Провадження № 11сс/824/4698/2020 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.181 КПК України