Справа № 487/1415/17
Провадження № 1-кс/487/335/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Заводського відділу поліції ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_5 від 14.06.2020 про закриття кримінального провадження №0000505 від 04.02.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2020 рокуОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження від 14.06.2020 року, у якій просив скасувати постанову, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржувана постанова є передчасною, необґрунтованою та такою, що порушує його права та вимоги чинного законодавства. Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідство по справі фактично не проводилось, під час досудового слідства не був проведений огляд вилученого у АТ КБ «ПриватБанк» диску, у зв`язку з чим в матеріалах справи відсутні дані про інформацію, яка міститься на зазначеному диску. Також слідством не встановлений факт наявності або відсутності у АТ КБ «ПриватБанк» фото-відеофайлів щодо встановлення осіб, які знімали кошти у банкоматах АТ КБ «ПриватБанк» з його картки, до матеріалів справи не долучені роздруківки руху грошових коштів. Крім того, при закритті провадження по справі слідчий помилково дійшов висновку, що предметом кримінального провадження є цивільно-правові відносини, що склалися між ним та АТ КБ «ПриватБанк». Також слідством не з`ясовані обставини при яких через банкомати АТ КБ «ПриватБанк», які розташовані в м. Мимколаєві, м. Вознесенську та с. Врадіївка практично одночасно були зняті кошти з його картки, що з урахуванням відстані між зазначеними населеними пунктами та часом зняття коштів, практично неможливо зробити з технічної точки зору, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню. Також ОСОБА_3 просив поновити строк на звернення до слідчого судді зі скаргою, посилаючись на те, що строк подання скарги порушений не з його вини.
У судовому засіданні заявник та його захисник ОСОБА_4 скаргу підтримали, просили про її задоволення з підстав зазначених у скарзі.
Представник Заводського відділу поліції ГУНП у Миколаївській області в судовому засіданні був відсутній, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Згідно частини 3 статті 306 КПК України відсутність слідчого під час розгляду скарги не є перешкодою для її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
З метою запобігання порушення прав учасників кримінального провадження суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_3 строк для звернення до суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Слідчим суддею встановлено, що 04.02.2017 року Заводським відділом поліції ГУНП у Миколаївській області зареєстровано кримінальне провадження №0000505 з попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч.1 ст. 190 КК України. Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що в період часу з 09.03.2010 року по 06.09.2011 року невстановлена особа здійснила зняття коштів з карткового рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 на загальну суму 15000 грн., чим спричинила матеріальний збиток. В ході досудового розслідування було встановлено, що з ОСОБА_3 за рішенням суду було стягнуто грошові кошти в сумі 15000 грн. за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» із яким він не згоден, тому вказане рішення він має можливість оскаржити у передбаченому законом порядку в рамках цивільного судочинства, таким чином ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України відсутні. Постановою слідчого Заводського ВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_5 від 14.06.20187 року кримінальне провадження № 0000505 від 04.02.2017 року закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в у встановленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Так, зокрема, слідчим в даному кримінальному проваджені не проведено огляд вилученого у АТ КБ «ПриватБанк» диску, не встановлений факт наявності або відсутності у АТ КБ «ПриватБанк» фото-відеофайлів щодо встановлення осіб, які знімали кошти у банкоматах АТ КБ «ПриватБанк» з картки ОСОБА_3 , до матеріалів справи не долучені роздруківки руху грошових коштів по картковому рахунку ОСОБА_3 .
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що постанова слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 14.06.2020 року є передчасною, оскільки останньою під час досудового розслідування не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Заводського відділу поліції ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_5 від 14.06.2020 про закриття кримінального провадження №0000505 від 04.02.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1