18.11.2020 Провадження № 1-кп/331/88/2020
Єдиний унікальний номер 331/3953/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2020 р. м.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Василівка Запорізької області, українця, громадянина
України, освіта вища, розлученого, не працюючого, який зареєстро-
ваний і проживає в АДРЕСА_1 ,
раніше не засудженого,
- за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в:
24 квітня 2018 р., приблизно о 14 год. 40 хв., ОСОБА_8 , знаходячись біля авто-мобіля ЗАЗ «Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, припаркованого поблизу будинку № 34 по вул.Академіка Чабаненка в м.Запоріжжя, під час раптово виниклого конфлікту з колишньою дружиною ОСОБА_9 , на підґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесного ушкодження останній, ножем, який тримав у правій руці, наніс потерпілій не менше одного удару в область лівого стегна, спричинивши їй згідно висновку експерта № 746 від 06.06.2018 р. ушкодження у вигляді рани в області лівого стегна, яке ква-ліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, після чого з місця вчинення злочину зник.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у скоєнні злочину визнав частково, пояснив, що він не мав умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, це сталося випадково.
Відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового процесу, ухвалив визнати доцільним дослідження доказів у повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_8 пояснив суду, що з потерпілою він перебував у шлюбі, під час якого за свої власні кошти придбав автомобіль «ДЕУ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , але оформили автомобіль на дружину, ключі були у них в обох. 24.04.2018 р. йому зателефонувала його мати та попросила відвезти її до лікарні. Знаючи, де перебуває автомобіль, він пішов на стоянку біля кафе «Бургер зона». Він знав розклад занять доньки, тому одразу не забрав автомо-біль, а дочекався, коли прийде колишня дружина з донькою, сівши в салон на переднє пасажир-ське сидіння. Приблизно о 14 або 15 год. підійшла ОСОБА_9 , він повідомив, що йому потрібен автомобіль приблизно на півтори години, запропонував відвезти їх із донькою на тренування, на що потерпіла одразу почала його ображати. Він вирішив спустити колесо, або вона не могла скористатися автомобілем, для чого взяв у «бардачку» багатофункціональний пристрій, в якому крім іншого є ніж. Присівши біля заднього колеса, він почав його спускати. Потерпіла в цей час кричала, підійшов хлопець, якому він пояснив, що він спускає колесо свого автомобіля до вирішення питання щодо користування машиною, парень все зрозумів та пішов. Конфлікт продовжувався, а саме потерпіла бігала навколо нього, смикала його за вуха, била по голові, намагаючись відштовхнути його від машини. Потім вона штовхнула його в шию, коли він від цього поштовху підводився, то наявним у нього ножем зачепив потерпілу, але спеціально удари їй не наносив. Після цього, він злякався і пішов з місця конфлікту.
Потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що обвинувачений її колишній чоловік, з яким вони розірвали стосунки приблизно за півроку до цих подій. Під час шлюбу вони придбали автомобіль «ДЕУ Ланос», який був оформлений на неї, ключі від автівки були і в неї і в обвинуваченого. 24.04.2018 р. вона разом із донькою повинна була їхати на тренування, вони підійшли до автомобіля, який стояв на стоянці поряд із кафе. Вона побачила, що ОСОБА_8 вже сидів у автомобілі на передньому пасажирському сидінні. Вона відчинила дверцята, посадила доньку в автомобіль, а обвинуваченому запропонувала залишити салон. Близько до колишнього чоловіка вона не підходила, оскільки раніше той її неодноразово бив. Сидячи в автомобілі, ОСОБА_8 дістав ножа та почав висловлювати погрози. Побачивши це, донька вискочила з автомобіля, почала кричати та плакати. Потерпіла звернулась до перехожих із проханням викликати поліцію, після чого ОСОБА_8 вийшов із машини та ножем почав спускати заднє колесо. Вона знову звернулася до перехожого по допомогу, але обвинувачений сказав парню, що то його автомобіль. Вона намагалася відштовхнути ОСОБА_8 від колеса, а коли повернулася до того спиною, то відчула удар ножем у стегно. Повернувшись до нього, побачила в його руці ніж швейцарський, невеликого розміру красного кольору, на якому була кров. Після цього ОСОБА_8 пішов геть, а перехожі посадили її на лавку біля кафе, викликали швидку допомогу та поліцію.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, 24 квітня 2018 р., приблизно о 15 год., вона у своїх справах проходила повз кафе «Бургер зона», почула дитячий крик. Коли вона повернулася на крик, то побачила біля автомобіля ОСОБА_11 , у неї за спиною знаходився її колишній чоловік ОСОБА_12 , який зробив різький рух рукою. Він стояв не в повний зріст, його ноги були зігнуті. Вона знаходилася від них на відстані близько 10 метрів, ближче не підходила. У нього в руках вона не бачила ножа, але бачила, що у ОСОБА_13 по нозі тече кров. Також вона бачила, як дівчата заспокоювали дівчинку, чула, що хтось викликав швидку допомогу. Потерпіла кричала, їй надавали допомогу. ОСОБА_8 в цей час пішов у бік проспекту.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 07.06.2018 р. (а.с.94-96) свідок ОСОБА_10 впізнала на фото № 3 особу, яка 24.04.2018 р. спричинила жінці тілесні ушкодження, що узгоджується з її показанням під час судового розгляду.
Згідно протоколу огляду місця події від 24.04.2018 р. та фототаблиці до нього (а.с.80-85),
місцем події є ділянка місцевості, розташована навпроти будинку № 34 по вул.Академіка Чабаненка в м.Запоріжжя, поряд із кафе «Бургер зона», на відстані близько 6-7 метрів від будівлі кафе та на відстані 2-3 метри від проїжджої частини. Під час огляду виявлені характерні краплини круглої форми нашарування речовини бурого кольору, під лавкою наявна речовина бурого кольору розміром 6 см на 3 см. На ділянці місцевості розташований автомобіль «ЗАЗ ДЕУ» сірого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , на капоті, в районі емблеми авто мається ушкодження у вигляді невеликої вм`ятини. З місця події вилучені нашарування бурого кольору.
Під час проведення слідчого експерименту 29.05.2018 р. за участю потерпілої ОСОБА_14 (а.с.88-92) остання зазначила обставини щодо спричинення їй тілесних ушкоджень ко-лишнім чоловіком ОСОБА_8 , а саме біля кафе «Бургер зона» під час раптово виниклого конфлікту, обвинувачений, тримаючи в правій руці ніж, наніс їй один удар ножем в область лівого стегна, коли вона повернулася до нього спиною.
Згідно висновку спеціаліста № 193/с від 14.05.2018 р. (а.с.93) рана в області лівого стегна
у ОСОБА_9 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Згідно висновку експерта № 746 від 06.06.2018 р. (а.с.97-98) рана в області лівого стегна у ОСОБА_9 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Взаєморозташування нападника по відношенню до потерпілої в момент спричинення останній тілесного ушкодження могло бути будь-яким при умові доступності ділянки тіла, на якій було виявлене тілесне ушкодження, для його спричинення.
Згідно висновку експерта № 254/к від 31.05.2018 р. (а.с.99-100) на момент освідування 27.04.2018 р. у ОСОБА_9 була виявлена рана в середній третині лівого стегна по задній його поверхні, яка за своїми характеристиками утворилася від дії предмета, що володіє колото-ріжучими властивостями в строк, зазначений освідуваною (24.04.2018 р.). Між даними медичних документів про характер та локалізацію тілесного ушкодження та обставинами його нанесення, згідно допиту потерпілої ОСОБА_9 , встановлено збіг за механізмом утворення (удар ножем) та за локалізацією (задня поверхня лівого стегна).
Факт існування особистих неприязних стосунків між потерпілою та обвинуваченим також підтверджується постановою судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26.09.2017 р. про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства).
Аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає їх такими, що вони узгоджуються між собою, є достовірними та допустимими, та в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недопустимості як доказу висновку судово- медичної експертизи № 746 від 06.06.2018 р., як такого, що експертиза проведена з порушенням вимог КПК України, оскільки висновки експерта не суперечать іншим доказам, узгоджуються з показаннями потерпілої та обвинуваченого.
Доводи сторони захисту щодо недоведеності стороною обвинувачення суб`єктивної сто-рони кримінального правопорушення, відсутності в обвинуваченого ОСОБА_8 умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, на думку суду є хибними, такими, що суперечать встановленим судом фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення, послі-довності та направленості дій обвинуваченого, викликаними бажанням уникнути відповідаль-ності та є способом захисту.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст.125 ч.2 КК України за ознаками спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, відсутні.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, відсутні.
При визначенні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке на час його вчинення було злочином невеликої тяжкості, об`єм обвинува-чення, майнова шкода не відшкодована, особу винного, який раніше не був засудженим, на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, має постійне місце прожи-вання, має джерело доходу, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 цивільний позов підтримала в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_8 цивільний позов не визнав, зазначивши, що вимоги потер-пілої є надуманими, зазначені в позові лікарські препарати не стосуються наявного у неї тілес-ного ушкодження.
Дослідивши цивільний позов, суд дійшов наступного.
Відповідно до вимог ст.ст.127, 128, 129 КПК України обов`язок відшкодування матеріаль-
ної та моральної шкоди вироком покладається на обвинуваченого або на фізичну чи юридичну особу, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваче-ного або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірни-
ми діями особистим немайновим правам фізичної відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірни-
ми діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (справи «Савула проти України»
В обгрунтування розміру завданої матеріальної шкоди потерпілою надані квитанції про
понесені витрати на придбання лікарських препаратів на загальну суму 4591 грн. 70 коп., витра-
ти на проходження судово-медичного огляду в сумі 577 грн. 20 коп. не підтверджені доку-ментально.
Посилаючись на доведеність розміру витрат на придбання медичних препаратів та лікар-
ських засобів, потерпілою не надані відповідні медичні висновки, призначення лікарів щодо необхідності придбання тих чи інших препаратів. На необхідність належної перевірки пере-конливості та належності доказів, що підтверджують грошову суму, витрачену потерпілою осо-бою на лікування, звертає увагу Вищий спеціалізований суд України в своїй ухвалі від
09.02.2017 р. у справі № 344/3089/14-к.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає необхідним цивільний позов в частині
стягнення матеріальної шкоди залишити без задоволення, в частині стягнення моральної шкоди суд, враховуючи фізичні та моральні страждання потерпілої, вважає необхідним цивільний по-зов задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.
Речові докази відповідно до ст.100 КПК України:
- змиви на марлеві тампони (а.с.86, 87), які передані на відповідальне зберігання до камери речових доказів Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією порядковий номер 5861 книги обліку речових доказів № 1710 від 24.04.2018 р. (3 паперових конверта, напис на бирці № 0008894), слід знищити.
Судові витрати відсутні.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19.06.2018 р. запобіжний захід відносно ОСОБА_8 обраний у вигляді особистого зобов`язання, який суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні злочину, передбаченому
ст.125 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподат-
ковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень у дохід держави.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.
Заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 4591 гривня 70 коп. залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9
завдану злочином моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Речові докази відповідно до ст.100 КПК України:
- змиви на марлеві тампони, які передані на відповідальне зберігання до камери речових доказів Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією порядковий номер 5861 книги обліку речових доказів № 1710 від 24.04.2018 р. (3 паперових конверта, напис на бирці № 0008894), - знищити.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м.Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_15