Ухвала

Іменем України
03 вересня 2020 року
м. Київ
Справа № 487/4593/19
Провадження № 51-5217 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 26 травня 2020 року про відмову у відкритті провадження,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2019 року скаргу ОСОБА_4 задоволено, скасовано постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від 30 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 26 травня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді.
Не погодившись із ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки вважає, що рішення було постановлено з порушенням норм Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог кримінального процесуального закону.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18). У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).»
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Перелік ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений ч. 3 ст. 307; ч. 1, ч. 2 ст. 309 КПК України.
Так, за приписами ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Згідно з ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Скарги на інші ухвали слідчого судді, відповідно до положень ч. 3 ст. 309 КПК України, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Як слідує з долученої до касаційної скарги копії рішення апеляційного суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді місцевого суду від 14 червня 2019 року щодо відмови у відкритті провадження за його скаргою, на рішення слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні

№ 0000367.
Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва не ухвалювалось рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 від 14 червня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000367.
Натомість, слідчим суддею 20 червня 2019 року відкрито провадження за вказаною скаргою ОСОБА_4 , яку 04 вересня 2019 року задоволено, скасовано постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від 30 травня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Тому, суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на неіснуюче судове рішення, а ухвалене слідчим суддею рішення щодо скарги ОСОБА_4 від 14 червня 2019 року не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 цього Кодексу, обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, навівши достатні мотиви на обґрунтування такого рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційного суду. Підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 відсутні.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, з касаційної скарги та доданої до неї копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а тому у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 26 травня 2020 року про відмову у відкритті провадження.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3