Справа № 642/8176/16
Провадження № 1-кп/642/362/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001097 та № 0000646 за обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Леляки Жмеринського району Вінницької області, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, раніше працюючого на посаді головного державного інспектора митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, який на теперішній час має статус безробітного, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , працюючи на посаді головного державного інспектора митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України та маючи спеціальне звання радника податкової та митної служби 2 рангу, будучи працівником правоохоронного органу, використовуючи своє службове становище, вчинив кримінальне правопорушення у сфері службової та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, за наступних обставин.
ОСОБА_7 діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення протиправним шляхом, обіймаючи посаду головного державного інспектора митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, передбачені Митним кодексом України, Положенням про митний пост «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, затвердженого наказом начальника Харківської митниці ДФС за № 297 від 31.07.2015, посадовою інструкцією головного державного інспектора митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС, затвердженою першим заступником начальника Харківської митниці ДФС 31.07.2015, зі змінами від 30.12.2015, перебуваючи на службі, в ході здійснення своїх службових повноважень, вирішив створити умови для вимагання неправомірної вигоди з фізичних осіб та митних брокерів за безперешкодне митне оформлення товарів, за не застосування безпідставних додаткових заходів контролю.
Так, ОСОБА_7 , обіймаючи вказану посаду, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище, в ході здійснення своїх службових повноважень 24 березня 2016 року під час бесіди із ОСОБА_10 створив умови для вимагання неправомірної вигоди, виказавши вимоги щодо необхідності передання йому грошових коштів за безперешкодне митне оформлення товарів, за не застосування безпідставних додаткових заходів контролю, за не притягнення до адміністративної відповідальності за штучно створені порушення митних правил, а 27 липня 2016 року приблизно о 15.00 годині, знаходячись на першому поверсі адміністративної будівлі за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2, виказав ОСОБА_10 вимогу про передачу йому неправомірної вигоди із розрахунку 450 гривень за митне оформлення вантажу, що надходить на адресу ФОП ОСОБА_11 міжнародними поштовими експрес відправленнями та 2 500 гривень за митне оформлення вантажів ТОВ «Теміс ЛТД» в режимі «експорту», висловивши погрозу, що у разі невиконання його вимог він особисто посприяє виконанню його погроз, зокрема вжиття тривалих безпідставних заходів митного контролю.
У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 05 серпня 2016 року приблизно о 12.00 годині в адміністративній будівлі за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 2, в якій на другому поверсі розташований митний пост «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, перебуваючи на сходах між першим та другим поверхом, отримав від ОСОБА_10 за безперешкодне митне оформлення брокерською фірмою ТОВ «Декларантсервіс» в липні 2016 року товарів ФОП ОСОБА_11 та ТОВ «Теміс ЛТД» в зоні мінного поста «Пісочин» неправомірну вигоду в раніше обумовленому розмірі - 14 500 гривень з розрахунку 4 500 гривень за 10 посилок та 10 000 гривень за вантажівку з товаром.
В подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір на вимагання неправомірної вигоди, 16 серпня 2016 року приблизно о 16.00 годині перебуваючи поблизу митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2, повідомив ОСОБА_10 в категоричній формі про збільшення розміру неправомірної вигоди за митне оформлення вантажів ТОВ «Теміс ЛТД» та ТОВ «Альттрейд» в режимі «експорту» до 5 000 гривень, інакше митне оформлення вказаних вантажів буде заблоковано повністю.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 25 серпня 2016 року близько 11 години 30 хвилин, перебуваючи в службовому кабінеті митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за вказаною адресою, при зустрічі з власником ТОВ «Евроінтертрейд» ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний намір на особисте незаконне збагачення, виказав вимогу про необхідність надання неправомірної вигоди за безперешкодне митне оформлення вантажів в зоні діяльності митного поста «Пісочин», а саме поштових відправлень, митна вартість яких коливається від 300 до 5 000 доларів США - неправомірна вигода становить 50 доларів США та за митне оформлення вантажу, який переміщується автомобільним транспортом - неправомірна вигода становить 200 доларів США.
У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 07 вересня 2016 року приблизно о 14 годині, перебуваючи в коридорі на другому поверсі, де розташований митний пост «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, в адміністративній будівлі за адресою: м.Харків, пл. Привокзальна, 2, на виконання свого злочинного умислу отримав від ОСОБА_12 за безперешкодне митне оформлення в серпні 2016 року товарів ТОВ «Евроінтертрейд» неправомірну вигоду в розмірі 9 000 гривень із розрахунку 5 000 гривень за митне оформлення вантажу, який переміщується автомобільним транспортом, 3 750 гривень за митне оформлення 3 посилок та 250 гривень за експорт зразків домашнього текстилю.
ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, використовуючи своє службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 07 вересня 2016 року приблизно о 15 годині, перебуваючи в службовому приміщенні митного посту «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, на другому поверсі в адміністративній будівлі за атресою: м.Харків. пл.Привокзальна, 2, на виконання свого злочинного умислу отримав від ОСОБА_10 за безперешкодне митне оформлення в серпні 2016 року товарів митним брокером ТОВ «Декларантсервіс» неправомірну вигоду в розмірі 280 850 гривень із розрахунку 275 000 гривень за безперешкодне митне оформлення 55 поставок ТОВ «Теміс Лтд» та ТОВ «Альттрейд», які здійснені автомобільним транспортом, та 5 850 гривень за митне оформлення 13 поставок, здійснених міжнародними поштовими експрес відправленнями ФО-П Шовкун.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав повністю, та пояснив, що будь-яких злочинів він не скоював, та до їх вчинення не причетний. Вважає, що відносно нього співробітниками УСБУ в Харківській області і прокуратури Харківської області був вчинений злочин-провокація хабаря. Так, 07.09.2016 року він прийшов на своє робоче місце о 9.00 годині де знаходився, приблизно до 15.00 год. У нього з собою були його особисті грошові кошти в сумі близько 11500 гривень. Ці гроші йому подарували на день народження його дружина, діти, куми, колеги по роботі. Він взяв ці гроші з собою на роботу, щоб після закінчення робочого дня внести передплату в кафе для святкування свого п`ятдесятиліття. Близько 15.00 години в кабінет, де знаходиться зокрема і його робоче місце, увірвалися незнайомі йому люди в цивільному одязі, в кількості приблизно 10 осіб. В цьому кабінеті, окрім його, знаходяться робочі місця ще 5 співробітників поста. Цей кабінет також сполучений зі службовим кабінетом, у якому знаходиться робоче місце заступника начальника й інших співробітників поста. В момент появи невідомих осіб у зазначених приміщеннях (кабінетах) на своїх робочих місцях знаходилися з ним включно 7 чоловік.

Дані люди поводили себе розв`язно. Один з них тримав відеокамеру, яку спрямовував із сторони в сторону, ще один заявив, що він є слідчим і що зараз тут буде проводитися затримання особи, яку підозрюють в отриманні хабара. Після цього йому наказали дістати з кишень усе, що там є, що він і зробив. Побачивши гроші, той, хто назвався слідчим, запитав, що це за гроші, на що він відповів, що це його власні гроші. З незрозумілих йому причин ці гроші відразу розділили на три частини та запакували їх у три різні пакети. З якою метою було зроблено ці маніпуляції, йому не зрозуміло та не відомо.

Після вказаних дій інший чоловік у цивільному одязі запропонував пройти до ще одного приміщення для продовження обшуку. Одночасно цей же чоловік заявив, що саме в тому приміщенні знаходяться гроші, і що ці гроші лежать на полиці ліворуч від входу, вгорі. Проте обшук у заявленому приміщенні почався лише після того, як обшукали кабінет начальника поста. Знаючи, що в одному з приміщень поста знаходяться гроші, працівники правоохоронних органів почали обшукувати зовсім інше приміщення. Він припускає, що їм потрібен був час для більш чіткої організації своєї провокації. Чому цей співробітник заздалегідь заявив про місце знаходження грошей у ще одному приміщенні поста, йому незрозуміло, адже заявлений обшук тільки почали проводити. Єдине пояснення, на його погляд, полягає в тому, що гроші на полиці… за час обшуку кабінету начальника поста мали бути підкинуті працівниками правоохоронних органів або іншими особами за їхньою вказівкою. Після обшуку кабінету начальника поста його та виконуючого обов`язки начальника поста повели-таки в кімнату (так звану битовку), де переодягаються всі співробітники поста, в якій зберігаєтся господарський інвентар і де всі співробітники поста позмінно обідають під час перерви упродовж 12.00 15.00 годин.

Ключ від вказаної кімнати (так званої битовки) зберігався в спільному кабінеті співробітників поста, та доступ до ключа мали усі співробітники. Іноді двері до цієї кімнати не зачиняли взагалі. Якщо припустити, що хтось, отримавши хабар, захотів би залишити це на такому видному місці, то така людина мала б усвідомлювати, що гроші може виявити будь-хто, зайшовши до битовки. Саме вибір заздалегідь заявленого місця ще раз свідчить про провокацію. В даній кімнаті (так званій битовці) були виявлені купюри, схожі на гроші, у двох пакетах. Був складений протокол обшуку, з яким його не ознайомили, підписати його не запропонували.

Перед початком обшуку права учасникам слідчих дій не роз`яснювались. На яку відеокамеру та хто проводив відеозйомку не озвучувалось, руки спеціальним приладом для виявлення спецфарби не просвічували. На початку обшуку не озвучували, що саме шукають і чому саме тут, нікому не запропонували видати незаконні речі добровільно. Особи, які проводили обшук, заздалегідь знали, де лежать гроші, хоча зайшли в приміщення нібито вперше. Під час проведення змивів йому не пояснили порядок, причини і на яких предметах буде зафіксовано наявність будь-яких речовин на його руках. Вилучені речі та гроші були запаковані в пакети, він розписався на прикріпленій до кожного пакету бирці.

Його було затримано близько 23.30 год. 07.09.2016 року у приміщенні прокуратури Харківської області, де йому вручили повідомлення про підозру, з якого він дізнався про те, що його звинувачують в отриманні хабара від громадян ОСОБА_13 і ОСОБА_10 .

Стосовно обвинувачення він вважає, що воно базується на початкових неправдивих і сфальсифікованих свідченнях ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та сфальсифікованих протоколах слідчих дій. Те, що ці свідчення були неправдивими, знайшло своє підтвердження під час допиту вказаних осіб у судовому засіданні.

Щодо свідчень ОСОБА_13 він поясняє, що в серпні 2016 року йому зателефонував незнайомий абонент, який представився ОСОБА_13 та заявив, що спілкувався з його керівником і той відіслав його до нього. Також ОСОБА_13 запропонував зустрітися з ним щодо робочих питань.

07.09.2016 року ОСОБА_13 , приблизно відразу після обіду, прийшов до митного поста, де він працював і наполегливо вимагав зустрічі з ним. Він декілька разів телефонував на його мобільний телефон. Він спілкувався з ОСОБА_13 на вході в приміщення митного поста у присутності вартового (охоронця пошти). Дії ОСОБА_13 видавалися йому підозрілими і спілкувався я з ним лише тому, що це було наполегливе прохання начальника поста.

Жодних грошей від ОСОБА_13 він не отримував. Протокол огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих грошових коштів, купюр, складений співробітником ОСОБА_14 , є фальсифікацією, адже заздалегідь помітити власне його гроші вони не могли, а лише переписали номери вилучених у нього купюр заднім числом. Вказані дії були проведені з метою звинуватити йогор у злочині, якого він не скоював.

ОСОБА_10 він знав як директора брокерської фірми. Репутація очолюваної ОСОБА_10 компанії є сумнівною, про що він неодноразово повідомляв керівництву митного поста та керівництву митниці. З моменту створення вказаної брокерської фірми з кінця 2015 року і до березня 2016 року в нього виникло чітке переконання в тому, що ОСОБА_10 та співробітники його фірми є провокаторами СБУ. Їх завданням було участь у провокаціях щодо працівників митного поста «Пісочин» та фальсифікація доказів з метою створення показників своєму кураторові в «боротьбі з корупцією». Абсолютно нічого й ніколи він у ОСОБА_10 не вимагав. Протокол його допиту від 07.09.2016 року є суцільною фальсифікацією, а його свідчення про його роботу з ним неправда (брехня). Фіксація неправдивих свідчень у протоколах прокурорами (зокрема ОСОБА_15 ) та слідчими (зокрема ОСОБА_16 ) потрібна була для того, щоб пов?язати його прізвище з тими купюрами, які були «знайдені» в одному з приміщень митного поста у згадуваній вище битовці. Він зазначає, що про ці гроші представники правоохоронних органів, на відміну від нього, знали ще до початку обшуку.

ОСОБА_7 з обвинуваченням не погоджується. Стверджує, що його було спровоковано, а усі ключові докази у справі зібрано в порушення вимог процесуального закону і їх необхідно визнати недопустимими.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за епізодами від 05.08.2016 , та двом епізодами від 07.09.2016 підтвердилась в судовому засіданні наступними доказами, дослідженими судом:

- показаннями свідка ОСОБА_10 , допитаного у судовому засіданні, який пояснив, що він працює директором ТОВ «Декларантсервіс», познайомився з ОСОБА_7 в кінці березня 2016 року, коли оформлювали товар фірми «Євроінтертрейдінг», а саме тканини, що завозились з Російської Федерації. Вантаж не оформлювали приблизно 2 тижні, про це він дізнався від свого брокера ОСОБА_17 . ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що він може створити проблеми у зв`язку з розмитненням вантажу фірми «Євроінтертрейдінг». В кінці березня 2016 року він зустрівся з ОСОБА_7 на пл.Привокзальній, 2, в його робочому кабінеті, де знаходились митні інспектори, при цьому ОСОБА_7 йому повідомив, що йому необхідно буде в подальшому надавати неправомірну вигоду за розмитнення невеликого товару 300-500 гривень, за товар вартістю 5000 доларів США 50 доларів США, за товар вартістю 10000 доларів США 100 доларів США, грошові кошти необхідно було передавати с 1 по 10 число послідуючого місяця. В липні 2016 року він написав заяву щодо неправомірних дій ОСОБА_7 до прокуратури. 25.07.2016 року вони зустрілися на пл.Привокзальній, 2, та розмовляли щодо посилок ОСОБА_11 , ОСОБА_7 висловив, що за кожну посилку необхідно надати 500 гривень, проте ОСОБА_10 повідомив, що це багато та його клієнт може надати 400 гривень. ОСОБА_7 сказав, що він йому зателефонує 27 числа. 27.07.2016 ОСОБА_7 йому зателефонував та повідомив, що необхідно буде передати по 450 гривень за кожну посилку. На наступний день, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 йому повідомив, що необхідно всі дії узгоджувати з ним наперед, 28.07.2017 він зустрівся в робочому кабінеті з ОСОБА_7 та взяв з собою декларації ТОВ «Теміс ЛТД», яку він оглянув. 01.08.2016 ОСОБА_10 під`їхав на пл.Привокзальну, 2, та зустрівся з ОСОБА_7 . При зустрічі ОСОБА_7 повідомив, що необхідно буде надати 200 доларів США за розмитнення товару ТОВ «Теміс ЛТД», але ОСОБА_10 його умовив на 100 доларів США. 03.08.2016 ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що грошові кошти йому необхідно отримати раніше тому, що він йде у відпустку. 05.08.2016 року зранку в приміщенні СБУ йому були вручені грошові кошти в сумі 14 500 гривень в присутності двох понятих, про що був складений протокол, в якому він та поняті розписалися. Приблизно о 12 год. він зустрівся з ОСОБА_7 та передав грошові кошти в сумі 14500 гривень (4500 гривень за 10 посилок ФОП ОСОБА_11 , та 10000 гривень за 4 машини ТОВ «Теміс ЛТД». 16.08.2016 він зустрівся з ОСОБА_7 та привіз йому для огляду декларацію щодо оформлення цукру. ОСОБА_7 повідомив, що ризики великі та за кожну машину необхідно буде платити по 200 доларів США, після чого вони розійшлись. 07.09.2016 в приміщенні СБУ в присутності двох понятих були від копійовані та помічені грошові кошти в сумі 280 850 гривень, був зроблений ватний тампон, який був помічений тією ж речовиною, що і грошові кошти, який був запечатаний. В подальшому вказані грошові кошти йому були передані для вручення ОСОБА_7 . Він та поняті поставили підписи в протоколі. Приблизно о 15 годині 07.09.2016 він зустрівся з ОСОБА_7 на сходах на пл. Привокзальній, 2, та вони попрямували до його робочого кабінету. В кабінеті ОСОБА_7 дістав аркуш зі своїми нотатками, звірив суму, вийшло за 55 машин ТОВ «Теміс ЛТД» та ТОВ «Альттрейд» 275 тис. гривень, 5850 гривень за посилку ФОП ОСОБА_11 . Після цього вони вийшли з кабінету, попрямували по коридору до приміщення архіву, двері якого ключем відкрив ОСОБА_7 . Вони вдвох зайшли у приміщення, в якому не було світла. Там він передав ОСОБА_7 гроші в розмірі 280 850 гривень. ОСОБА_18 попросив його дати йому кілька аркушів папера. Він передав йому паперові аркуші копій митних декларацій, в які ОСОБА_7 загорнув гроші, поклав їх на верхню полку стелажу, зліва від вхідної двері у приміщення та накрив зверху паперовими аркушами. Після чого вони вдвох вийшли з приміщення архіву. В подальшому він пішов, а ОСОБА_7 затримали.

- показаннями свідка ОСОБА_19 , допитаного у судовому засіданні 29.05.2018, який показав, що до 2017 він працював брокером в ТОВ «Декларант сервіс». З лютого 2016 р. оформляв вантажі цього підприємства через митний пост «Пісочин». У інспектора ОСОБА_7 постійно були претензії до оформлення вантажів, а саме після подачі ним електронних декларацій йому на телефон дзвонив інспектор митниці ОСОБА_7 і казав, що потрібно відізвати декларації для виправлення помилок. В кінці лютого ОСОБА_7 попросив його щоб з ним зустрівся директор ТОВ «Декларант сервіс» ОСОБА_10 . Після зустрічі з ним робота по розмитненню товарів пішла безперебійно, декларації в той же день були оформлені. Оформляли вантажі ФОП ОСОБА_11 , ТОВ «Теміс» і ТОВ «Альтрейд». Оформляючи наступні митні декларації, ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_7 запропонував йому передати неправомірну вигоду для безперешкодного оформлення наступних декларацій. Особисто від нього ОСОБА_7 грошей не просив, але про те, що гроші ним вимагались йому говорив ОСОБА_10

- показаннями свідка ОСОБА_12 , допитаного у судовому засіданні, який пояснив, що він є власником ТОВ «Євроінтертрейд» і у нього були проблеми з розмитненням вантажів. 10 серпня 2016 року він звернувся із письмовою заявою до прокуратури Харківської області щодо неправомірних дій митних працівників. На початку серпня 2016 року він звернувся за консультацією та приїхав до начальника митного посту «Пісочин», розташованого за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2, ОСОБА_20 у зв`язку з тим, що в нього були проблеми при оформленні в березні 2016 року товарів на митному посту «Пісочин». Він вказав, що працівники митниці не оформлювали прибувший товар на митницю тривалий час. При зустрічі ОСОБА_20 сказав, що необхідно міняти брокера та при цьому дав телефон інспектора митниці ОСОБА_18 і пояснив, що він все знає та допоможе вирішити питання. Після цього ОСОБА_12 через 30 хвилин зателефонував ОСОБА_18 по мобільному номеру НОМЕР_1 та останній йому повідомив, що на даний час він перебуває у відпустці та вийде на роботу 25 серпня 2016 року. 25.08.2016 року ОСОБА_12 зустрівся об 11.30 год. з ОСОБА_18 на митному посту «Пісочин» в його робочому кабінеті. При зустрічі ОСОБА_18 повідомив, яку грошову суму потрібно передати для безперешкодного митного оформлення вантажів, а саме за кожну одиницю товару 50 долларів США якщо вартість товару складає 300-5 000 доларів США, та 200 долларів США за товар, який ввозиться одним вантажним автомобілем. 07.09.2016 зранку йому зателефонував співробітник СБУ та повідомив, що необхідно приїхати до Управління Служби Безпеки в Харківській області. Приблизно в період часу з 09.00 год. до 10.00 год. ОСОБА_12 перебував в приміщенні будівлі СБУ на першому поверсі. В кабінеті в присутності двох понятих йому були вручені грошові кошти в сумі 9 000 гривень купюрами номіналом по 500 гривень для передачі їх ОСОБА_18 , перед цим вони були скопійовані. Після цього був складений протокол, який він та двоє понятих підписали. Також він разом з понятими підписував листки з копіями купюр, що йому були вручені. 07.09.2017 приблизно об 14.30 год. він зустрівся з ОСОБА_18 на другому поверсі в митному посту «Пісочин» та передав особисто йому 9 000 гривень із розрахунку- 5 000 гривень за митне оформлення вантажу, який переміщується автомобільнім транспортом, 3 750 гривень за митне оформлення 3 посилок та 250 гривень за експорт зразків домашнього текстилю.

- показаннями свідка ОСОБА_21 , допитаного в судовому засіданні 01.06.2018, що в 2016 році він працював на посаді начальника митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України. У нього був свій окремий кабінет, а в кабінеті, де працював обвинувачений, також були робочі місця інших інспекторів. 07.09.2016 р він був у відпустці за межами м. Харкова. На роботу вийшов в двадцятих числах вересня. Ще перед відпусткою до нього звернувся за консультацією ОСОБА_12 з проблемою затягування оформлення поданої ним митної декларації, на що він запропонував йому звернутись до інспектора ОСОБА_7 для того щоб останній порекомендував йому кваліфікованого брокера для заповнення декларації та дав йому номер мобільного телефона ОСОБА_7 . Особисто у ОСОБА_12 документів він не перевіряв. Ключі від побутового приміщення «архіву», де 07.09.2016 р. правоохоронцями були виявлені гроші, знаходилися в робочому кабінеті, де працював ОСОБА_7 та інші інспектори. Вони висіли на стіні праворуч від входу. Цими ключами могли користуватися всі працівники в будь-який час. Також він пояснив, що розподіл роботи між інспекторами відбувається автоматично, технічне втручання в роботу машини - неможливо.

- показаннями свідка ОСОБА_22 , допитаного в судовому засіданні 18.06.2018, який пояснив, що в 2016 році працював на посаді заступника начальника митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України. 07.09.2016 р. він перебував на робочому місці. Близько 15:40 год. на пост прийшли співробітники прокуратури та СБУ і зробили обшук. Вони спочатку обшукали приміщення, де працюють інспектори і його кабінет. Потім продовжили обшук в побутовій кімнаті, яку між собою називали «архів». ОСОБА_22 під час обшуку всюди супроводжував осіб, що проводили обшук. Під час обшуку, у ОСОБА_7 в кабінеті були вилучені гроші. На момент огляду побутова кімната «архів» була закрита. Він взяв ключ і відкрив цю кімнату , де правоохоронцями в архівному приміщенні на верхній поличці шафи зліва від входу були виявлені грошові кошти у розмірі 280850 грн., які були перераховані та описані.

- показаннями свідка ОСОБА_23 , допитаного в судовому засіданні 26.07.2018, який пояснив суду, що у 2016 працював на посаді головного інспектора митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України разом ОСОБА_7 . Їх робочі місця знаходилися в одному кабінеті. Під час обшуку 07.09.2016 р. ОСОБА_7 при всіх з кишені дістав гроші, які були у нього вилучені. Обшук також проводився в кабінеті заступника начальника ОСОБА_22 і в приміщенні «архіву». Ключі від цієї кімнати висіли на стіні в приміщенні, де працюють інспектори. Ніхто за ключами постійно не стежив. Під час обшуку в «архіві» він не був присутній, однак знає що в приміщенні «архіву» були вилучені грошові кошти, більшість купюр яких була номіналом по 500 грн. Також він зазначив, що працівники поста заздалегідь не знають кому яка електронна декларація буде розподілена. Це робиться в порядку черги, за допомогою машини. Декларації митного оформлення розподіляються автоматично. Зміст декларації інспектор дізнається тільки після розкриття конверта.

- показаннями свідка ОСОБА_24 , допитаного в судовому засіданні 20.09.2018, який пояснив, що у 2016 році він працював головним інспектором на митному посту «Пісочин» Харківської митниці ДФС України разом з ОСОБА_7 07.09.2016 року під час обшуку, який проводився правоохоронцями, він був у службовому кабінеті на робочому місці. В ході обшуку у ОСОБА_7 з карманів одягу було вилучено близько 10000 грн. На митному посту «Пісочин» є побутове приміщення, яке працівники між собою називали «архів». У цьому приміщенні вони переодягалися і обідали. В ході обшуку в «архіві» правоохоронці знайшли грошові кошти у розмірі близько 300000 грн. Ключ від архіву висів на стіні в кабінеті інспекторів. Також він пояснив, що комп`ютер розподіляє електронні декларації вільному інспектору в порядку черги. Втручання в систему неможливо.

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_25 , допитаного в судовому засіданні 21.06.2018.

Під час здійснення оцінки показань судом не бралися до уваги думки чи висновки учасників провадження. Суд врахував лише показання щодо фактів, які свідки сприймали особисто.
- електронними деклараціями митного оформлення брокерською фірмою ТОВ «Декларантсервіс» у 2016 року товарів ТОВ «Теміс ЛТД», ФОП ОСОБА_26 та ТОВ «Альттрейд» в режимі «експорт», які були подані до митного поста «Пісочін» Харківської митниці ДФС України (т.3 а.с. 82-113, т.5 а.с.1-124,)

- дорученням, винесеним процесуальним керівником- прокурором ОСОБА_15 , про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 36, 41 КПК України, відповідно до якого старшому оперуповноваженому в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 було доручено здійснити огляд, помітку, копіювання та вручення ОСОБА_10 грошових купюр у сумі 14 500 гривень (т. 3 а.с. 116-117);

- постановою про проведення контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту від 04.08.2016 р., винесеною процесуальним керівником- прокурором ОСОБА_15 , відповідно до якого старшому оперуповноваженому в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 було доручено провести спеціальний слідчий експеримент та здійснити огляд, помітку, копіювання та вручення ОСОБА_10 заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр в сумі 14 500 гривень (т. 8 , а.с. 12-14 ,т. 3 а.с. 114-115);

- протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 05.08.2016 р., який був складений старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 щодо вручення грошових купюр на загальну суму 14500 гривень номіналом 200 гривень 70 купюр, 500 гривень 1 купюра. Дани грошові купюри були оглянуті, на копіювальному апарату виготовлено їх ксерокопії, аркуші яких були засвідчені підписами, вручені ОСОБА_10 в присутності понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_28 передані ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 118-145);

- протоколом за результатами проведення контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту від 05.08.2016 р., який був складений старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 того ж дня, близько 12 год.18 хвилин, за попередньою домовленістю, заявник ОСОБА_10 зустрівся із ОСОБА_7 на першому поверсі адміністративної будівлі митного поста «Пісочін» Харківської митниці ДФС України, за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 2. Приблизно о 12 год.19.хв. ОСОБА_7 провів ОСОБА_10 на другий поверх цієї адміністративної будівлі, де в коридорі одержав від ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 14500 гривень за безперешкодне митне оформлення брокерською фірмою ТОВ «Декларантсервіс» в липні 2016 року 10 посилок, які надійшли на адресу ФОП ОСОБА_26 та 4 автомобілів з товаром ТОВ «Теміс ЛТД» в режимі «експорт» Серійні номери грошових купюр повністю співпадають із серійними номерами грошових купюр переданих ОСОБА_10 для передачі ОСОБА_7 (т. 3 а.с. 146-149);

- ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.09.2016 про надання дозволу на проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання і вилучення грошових коштів, переданих ОСОБА_10 згідно постанови про проведення контролю за вчиненням злочину-спеціального слідчого експерименту в сумі 14500 гривень, чорнових записів, документів,носіїв інформації, засобів зв`язку інших грошових коштів, зокрема грошових коштів в сумі 9000 гривень та 280850 гривень інших цінностей та предметів, що мають значення в цьому кримінальному провадженні.(т. 5, а.с. 211-212)

- протоколом обшуку від 07.09.2016 р. та відео зйомкою під час проведення обшуку (додаток до протоколу обшуку від 07.09.2016 р. картка пам`яті з відеозаписом обшуку ) за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 5, а.с. 202-210), під час якого у кармані в форменому одязі ОСОБА_7 знайшли 1600 гривень номіналом 200 гривень 8 купюр. Серійні номери даних грошових купюр повністю співпадають із серійними номерами грошових купюр переданих ОСОБА_10 для передачі ОСОБА_7 відповідно до протоколу огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 05.08.2016 р. У протоколі вони вказані під номерами 6, 11, 12, 16, 18, 19, 47 та 53 (т. 3, а.с. 119-120).

Виходячи з того, що відповідно до матеріалів кримінального провадження загальна сума в розмірі 14 500 була передана ОСОБА_7 у серпні 2016 року, а обшук за місцем реєстрації ОСОБА_7 було проведено 07.09.2016 року, суд вважає, що частина грошових коштів могла бути витрачена ним за цей період часу. Однак грошові кошти, які залишилися підтверджують вину ОСОБА_7 в отриманні неправомірної вигоди;

- протоколом огляду від 08.09.2016 р. речей( грошових коштів), вилучених в ході обшуку 07.09.2016 р. за місцем реєстрації ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , серед яких були гроші в сумі 1600 гривень номіналом 200 гривень 8 купюр. Серійні номери даних грошових купюр повністю співпадають із серійними номерами грошових купюр переданих ОСОБА_10 для передачі ОСОБА_7 відповідно до протоколу огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 05.08.2016 р. (т. 5, а.с. 229-232);

- протоколом огляду предметів і документів від 29.09.2016 р. відповідно до якого слідчий ОСОБА_16 оглянув протокол огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр в сумі 14500 гривень від 05.08.2016, проведеного старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 за участю ОСОБА_10 , протоколу обшуку від 07.09.2016 у квартирі ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , грошових коштів, вилучених в ході вказаного обшуку, які в подальшому були оглянуті 08.09.2016,та упаковані в опечатаний поліетиленовий пакет з пояснювальними записами.

В ході огляду було встановлено, що частина грошових коштів (купюри національної грошової валюти України - гривні) з 14500 грн., які 05.08.2016 згідно з вказаним відповідним протоколом були оглянуті і вручені ОСОБА_10 для надання неправомірної вигоди службовим особам митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_7 , під час обшуку 07.09.2016 виявлено і вилучено у квартирі ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме вісім купюр номіналом 200 (двісті) гривень УХ7386815, МБ8578500, УХ8880305, ЕГ4218050, УХ7386813, КА3706839, КМ1845602, ПБ7606032 - всього 1600 грн. Крім того були оглянутий пакет з митними деклараціями щодо ТОВ «Теміс ЛТД» на 23-х аркушах, вилучений в ході проведення вищезазначеного обшуку. (т. 7, а.с. 4-9).

- дорученням, винесеним процесуальним керівником- прокурором ОСОБА_15 , про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 36, 41 КПК України, відповідно до якого було доручено старшому оперуповноваженому в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 здійснити контроль за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту стосовно ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , ОСОБА_29 та здійснити огляд, помітку, копіювання та вручення ОСОБА_10 грошових купюр у сумі 9000 гривень (т. 3 а.с. 19-20);

- постановою про проведення контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту від 05.09.2016 р. тобто про проведення слідчого експерименту на території митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, винесеною процесуальним керівником- прокурором ОСОБА_15 , відповідно до якої було доручено старшому оперуповноваженому в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 щодо здійснення огляду, помітки, копіювання та вручення ОСОБА_12 заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр в сумі 9000 гривень. Оскільки, суд виходить з того, що відповідно до ч. 4 ст. 246 КПК України, прокурор має виключне право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину(т. 3 а.с. 16-18);

- протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 07.09.2016 р., який був складений старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 , щодо вручення грошових купюр на загальну суму 9000 гривень номіналом 500 гривень 18 купюр. Дани грошові купюри були оглянуті, на копіювальному апарату виготовлено їх ксерокопії, аркуші яких були засвідчені підписами, вручені ОСОБА_12 в присутності понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_30 (т. 3 а.с. 21-29);

- протоколом за результатами проведення контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту від 07.09.2016 р., який був складений старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 того ж дня, близько 14 год.17 хвилин, за попередньою домовленістю, заявник ОСОБА_12 зустрівся із ОСОБА_7 на першому поверсі адміністративної будівлі митного поста «Пісочін» Харківської митниці ДФС України, за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 2. Приблизно о 14 год.21.хв. ОСОБА_7 в коридорі другого поверху одержав ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі 9000 гривень за безперешкодне митне оформлення товарів ТОВ «Евроінтертрейд» в серпні 2016 року в зоні діяльності митного поста «Пісочин» 3 посилок з тканиною, які надійшли з РФ міжнародним експрес відправленням та 1 автомобіля з товаром в режимі «експорт» та імпорту зразків текстильних виробів до Німеччини. (т. 3 а.с. 30-32). Серійні номери грошових купюр повністю співпадають із серійними номерами грошових купюр переданих ОСОБА_12 для передачі ОСОБА_7 ;

- ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.09.2016 про надання дозволу на проведення обшуку службових кабінетів , розміщених на 2-му поверсі 8ми поверхової будівля пошти, що перебуає на балансі Харківської дерекції УДППЗ «Укрпошта » за адресою: м. Харків, п. Привокзальна, 2, з метою відшукання і вилучення грошових коштів, переданих ОСОБА_10 згідно постанови про проведення контролю за вчиненням злочину-спеціального слідчого експерименту в сумі 14500 гривень, чорнових записів, документів,носіїв інформації, засобів зв`язку інших грошових коштів, зокрема грошових коштів в сумі 9000 гривень та 280850 гривень інших цінностей та предметів, що мають значення в цьому кримінальному провадженні, а також виявлення та вилучення інших предметів та грошових коштів, незаконно здобутих працівниками митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС(т. 5, а.с. 187-188)

- протоколом обшуку від 07.09.2016 р. та відео зйомкою (додаток до протоколу обшуку від 07.09.2016 р. картка пам`яті з відеозаписом обшуку ) за місцем роботи ОСОБА_7 , у приміщеннях службових кабінетів, розташованих на 2-му поверсі митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 2, (т. 5, а.с. 177-186). Під час обшуку у ОСОБА_7 були вилучені 9000 гривень, які співпадають із серійними номерами грошових купюр переданих ОСОБА_12 для передачі ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду речей і документів від 08.09.2016 р., вилучених під час обшуку 07.09.2016 митного посту «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, серед яких були грошові кошти в сумі 9000 гривень номіналом по 500 гривень- 18 купюр, вилучених у ОСОБА_7 , грошові кошти виявлені у ОСОБА_7 номіналом 500 та 200 гривень в сумі 2200 гривень, грошові кошти різним номіналом в сумі 145 гривень, грошові кошти в сумі 14420 гривень номіналом по 200 та 20 гривень, грошові кошти в сумі 280850 гривень номіналом 50 гривень-1 купюрпа,100 гривень- 1 купюра, 200 гривень- 1 купюра, 500 гривень- 561 купюра, митні декларації на 23 арк. ТОВ «Теміс ЛТД» (т. 5, а.с. 213-228);

- протоколом огляду предметів і документів від 29.09.2016 р. відповідно до якого слідчий ОСОБА_16 оглянув протокол огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр в сумі 9000 гривень від 07.09.2016, проведеного старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 за участю ОСОБА_12 , протоколу обшуку від 07.09.2016 у приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України в ході якого у ОСОБА_7 були вилучені 9000 гривень, грошових коштів, вилучених в ході вказаного обшуку, які в подальшому були оглянуті 08.09.2016 та упаковані в опечатаний поліетиленовий пакет з пояснювальними записами.

В ході огляду було встановлено, що , серії, номери номінали грошових знаків в сумі 9000 грн., вручених ОСОБА_12 для надання неправомірної вигоди службовим особам митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_7 згідно з протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр від 07.09.2016, відповідають серії, номерам номіналам грошових знаків в сумі 9000 грн., які було виявлено і вилучено 07.09.2016 в ході обшуку у ОСОБА_7 у приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2 (т. 7, а.с. 4-9).

- дорученням, винесеним процесуальним керівником- прокурором ОСОБА_15 , про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 36, 41 КПК України, відповідно до якого було доручено старшому оперуповноваженому в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 здійснити контроль за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту стосовно ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , ОСОБА_29 та здійснити огляд, помітку, копіювання та вручення ОСОБА_10 грошових купюр у сумі 280850 гривень (т. 3 а.с. 153-154);

- постановою від 05.09.2016 р., винесеною процесуальним керівником- прокурором ОСОБА_15 , про проведення контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту, тобто про проведення слідчого експерименту на території митного поста «Пісочин», який було доручено старшому оперуповноваженому в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 щодо здійснення огляду, помітки, копіювання та вручення ОСОБА_10 заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр в сумі 280 850 гривень. Оскільки, суд виходить з того, що відповідно до ч. 4 ст. 246 КПК України, прокурор має виключне право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину (т. 3 а.с. 150-154);

- протоколом за результатами проведення контролю за вчиненням злочину, який був складений старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 , спеціального слідчого експерименту від 07.09.2016 р., відповідно до якого ОСОБА_10 в присутності понятих було вручені заздалегідь ідентифіковані засоби грошові купюри в розмірі 280 850 гривень номіналом 50 гривень 1 купюра, 100 гривень 1 купюра, 200 гривень 1 купюра, 500 гривень 561 купюра. Дані купюри були помічені за допомогою спеціального невидимого люмінесцентного барвника «Промінь-1» з обох сторін. Того ж дня, близько 15 год.14 хвилин, за попередньою домовленістю, заявник ОСОБА_10 зустрівся із ОСОБА_7 в робочому кабінеті співробітників митного поста «Пісочін» Харківської митниці ДФС України, який розташований на 2-му поверсі адміністративної будівлі за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 2. Приблизно о 15 год.21.хв. ОСОБА_7 провів ОСОБА_10 в побутове приміщення митного поста «Пісочін» Харківської митниці ДФС України, яке знаходиться на другому поверсі вищезазначеної адміністративної будівлі, де одержав від нього грошові кошти в розмірі 280850 за безперешкодне митне оформлення брокерською фірмою ТОВ «Декларантсервіс» в серпні 2016 року 13 посилок, які надійшли на адресу ФОП ОСОБА_26 та 55 автомобілів з товаром ТОВ «Теміс-ЛТД» та ТОВ « Альтрейд» в режимі «експорт» (т. 3 а.с. 1-15);

- протоколом огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 07.09.2016 р., який був складений старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 , щодо вручення грошових купюр на загальну суму 280850 номіналом 50 гривень 1 купюра, 100 гривень 1 купюра, 200 гривень 1 купюра, 500 гривень 561 купюра. Дани грошові купюри були оглянуті, помічені за допомогою спеціального невидимого люмінесцентного барвника «Промінь-1» з обох боків, на копіювальному апарату виготовлено ксерокопії всіх купюр на 186 аркушах, яких були засвідчені підписами, вручені ОСОБА_10 в присутності понятих ОСОБА_31 та ОСОБА_32 (т. 4 а.с. 1-200);

- протоколом обшуку від 07.09.2016 р. з відеозйомкою під час проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_7 , у приміщеннях службових кабінетів, розташованих на 2-му поверсі митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 2, Під час обшуку у побутовому приміщенні митниці «архіві» зліва від входу зверху на полиці були виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 280 850 гривень, які при свіченні ультрафіолетовою лампою мають жовте світіння, та співпадають із серійними номерами грошових купюр переданих ОСОБА_10 для передачі ОСОБА_7 (т. 5, а.с. 177-186).);

- протоколом огляду предметів від 08.09.2016 р., вилучених під час обшуку 07.09.2016 митного посту «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, серед яких були грошові кошти в сумі 280850 гривень номіналом 50 гривень-1 купюрпа,100 гривень- 1 купюра, 200 гривень- 1 купюра, 500 гривень- 561 купюра (т.5, а.с. 213-228);

- протоколом огляду предметів і документів від 29.09.2016 р. відповідно до якого слідчий ОСОБА_16 оглянув протокол огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр в сумі 280850 гривень від 07.09.2016, проведеного старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 за участю ОСОБА_10 , протоколу обшуку від 07.09.2016 у приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України в ході було виявлено и вилучено 280850 гривень, грошових коштів, вилучених в ході вказаного обшуку, які в подальшому були оглянуті 08.09.2016 та упаковані в опечатаний поліетиленовий пакет з пояснювальними записами.

В ході огляду було встановлено, що , що серії, номери номінали грошових знаків в сумі 280850 грн., вручених ОСОБА_10 для надання неправомірної вигоди службовим особам митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_7 згідно з протоколом огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр від 07.09.2016, відповідають серії, номерам номіналам грошових знаків в сумі 280850 грн., які було виявлено і вилучено 07.09.2016 в ході обшуку у приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2, (т. 7, а.с. 4-9).

- протоколом від 26.08.2016, який був складений старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 , за результатами проведення негласної слідчої ( розшукової )дії аудіо-,відео-контроль особи, яку проведено 28.07.2016, 29.07.2016, 01.08.2016 та 05.08.20916 стосовно головного державного інспектора митного поста «Пісочин» (т.6 а.с.1-35 )

- протоколом від 30.08.2016, який був складений старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 , за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео-контроль особи, яку проведено 10.08.2016, 18.08.2016, та 25.08.2016 стосовно головного державного інспектора митного поста «Пісочин» (т.6 а.с.36-59 )

- протоколом від 12.09.2016, який був складений старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 , за результатами проведення негласної слідчої (розшукової)дії аудіо-, відео-контроль особи, яку проведено 25.07.2016, 28.07.2016, 29.07.2016, 01.08.2016, 05.08.2016, 10.08.2016, 16.08.2016, 18.08.2016, 25.08.2016 та 30.08.2016 стосовно головного державного інспектора митного поста «Пісочин» (т.6 а.с.60-118 )

- протоколом від 06.10.2016, який був складений старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 , про те, що в період з 27.07.2016 по 07.09.2016 проведено негласну слідчу (розшукової )дію зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно головного державного інспектора митного поста «Пісочин» (т.6 а.с.119-125 )

- протоколом огляду предметів та відеозаписів від 26.10.2016, відповідно до якого слідчий ОСОБА_16 провів огляд відеозаписів із звуковим супроводом проведеної негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи стосовно ОСОБА_7 , які записані на цифрових носіях - картках пам`яті, а саме:

- «mісгоSD-8.0 реєстр.№9700/ГВ БКОЗ», «тісгоSD-8.0 реєстр.№9701/ГВ БКОЗ», які є додатками до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням№0000646 від 15.07.2016 №70/14-8037 від 26.08.2016;

- «mісгоSD-8.0 реєстр.№9702/ГВ БКОЗ», «тісгоSD-8.0 реєстр.№9703/ГВ БКОЗ», які є додатками до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням№0000646 від 15.07.2016№70/14-8125від 30.08.2016;

- «mісгоSD-8.0 реєстр.№9704/ГВ БКОЗ», «тісгоSD-8.0 реєстр.№9705/ГВ БКОЗ», які є додатками до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням №0000646 від15.07.2016№70/14-8422 від 12.09.2016;

- «mісгоSD-8.0 реєстр.№9757/ГВ БКОЗ», «тісгоSD-8.0 реєстр.№9758/ГВ БКОЗ», «тісгоSD-8.0 реєстр.№9759/ГВ БКОЗ», «тісгоSD-8.0 реєстр.№9760/ГВ БКОЗ», які є додатками до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням №0000646 від15.07.2016 №70/14-8527 від13.09.2016.

Оглядом встановлено, що:

- на картці пам`яті «mісгоSD-8.0 реєстр.№9700/ГВ БКОЗ» у файлі «РІСТ0001» у період часу запису з 03 хвилини 42 секунд до 07 хвилини 48 секунд зафіксовані події під час висловлення ОСОБА_7 вимог про передачу йому неправомірної вигоди ОСОБА_10 25.07.2016 біля приміщення митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2;

- на картці пам`яті «mісгоSD-8.0 реєстр.№9700/ГВ БКОЗ» у файлі «РІСТ0006» у період часу запису з 08 хвилини 30 секунд до 09 хвилини 45 секунд зафіксовані події під час передачі ОСОБА_7 неправомірної вигоди в сумі 14500 грн. від ОСОБА_10 05.08.2016 у приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2;

- на картці пам`яті «mістоSD-8.0 реєстр.№9701/ГВ БКОЗ» у файлі «РІСТ0001» у період часу запису з 03 хвилини 50 секунд до 07 хвилини 56 секунд зафіксовані події під час висловлення ОСОБА_7 вимог про передачу йому неправомірної вигоди ОСОБА_10 25.07.2016 біля приміщення митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2;

- на картці пам`яті «mісгоSD-8.0 реєстр.№9701/ГВ БКОЗ» у файлі «РІСТ0006» у період часу запису з 08 хвилини 35 секунд до 09 хвилини 50 секунд зафіксовані події під час передачі ОСОБА_7 неправомірної вигоди в сумі 14500 грн. від ОСОБА_10 05.08.2016 у приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2;

- на картці пам`яті «mісгоSD-8.0 реєстр.№9702/ГВ БКОЗ» у файлі «РІСТ0005» у період часу запису з 12 хвилини 15 секунд до 19 хвилини 08 секунд зафіксовані події під час висловлення ОСОБА_7 вимог про передачу йому неправомірної вигоди ОСОБА_12 25.08.2016 у приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2;

- на картці пам`яті «mісгоSD-8.0 реєстр.№9703/ГВ БКОЗ» у файлі «РІСТ0005» у період часу запису з 12 хвилини 05 секунд до 19 хвилини 15 секунд зафіксовані події під час висловлення ОСОБА_7 вимог про передачу йому неправомірної вигоди ОСОБА_12 25.08.2016 у приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2;

- на картці пам`яті «mісгоSD-8.0 реєстр.№9704/ГВ БКОЗ» у файлі «РІСТ0001» у період часу запису з 08 хвилини 05 секунд до 16 хвилини 55 секунд зафіксовані події під час висловлення ОСОБА_7 вимог про передачу йому неправомірної вигоди ОСОБА_10 16.08.2016 біля приміщення митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2;

- на картці пам`яті «mісгоSD-8.0 реєстр.№9705/ГВ БКОЗ» у файлі «РІСТ0001» у період часу запису з 07 хвилини 58 секунд до 16 хвилини 50 секунд зафіксовані події під час висловлення ОСОБА_7 вимог про передачу йому неправомірної вигоди ОСОБА_10 16.08.2016 біля приміщення митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2;

- на картці пам`яті «mісгоSD-8.0 реєстр.№9757/ГВ БКОЗ» у файлі «РІСТ0001» у період часу запису з 24 хвилини 57 секунд до 29 хвилини 48 секунд зафіксовані події під час передачі ОСОБА_7 неправомірної вигоди в сумі 9000 грн. від ОСОБА_12 07.09.2016 у приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2;

- на картці пам`яті «mісгоSD-8.0 реєстр.№9758/ГВ БКОЗ» у файлі «РІСТ0001» у період часу запису з 24 хвилини 48 секунд до 29 хвилини 44 секунд зафіксовані події під час передачі ОСОБА_7 неправомірної вигоди в сумі 9000 грн. від ОСОБА_12 07.09.2016 у приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2;

- на картці пам`яті «тісгоSD-8.0 реєстр.№9759/ГВ БКОЗ» у файлі «РІСТ0001» у період часу запису з 08 хвилини 10 секунд до 16 хвилини 10 секунд зафіксовані події під час передачі ОСОБА_7 неправомірної вигоди в сумі 280850 грн. від ОСОБА_10 07.09.2016 у приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2; ,

- на картці пам`яті «mісгоSD-8.0 реєстр.№9760/ГВ БКОЗ» у файлі «РІСТ0001» у період часу запису з 08 хвилини 54 секунд до 16 хвилини 06 секунд зафіксовані події під час передачі ОСОБА_7 неправомірної вигоди в сумі 280850 грн. від ОСОБА_10 07.09.2016 у приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2. ( т.7 а.с. 88-89)

Вищезазначені відеозаписи проведеної негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи стосовно ОСОБА_7 , які записані на цифрових носіях - картках пам`яті були досліджені судом відповідно до вимог ст. 359 КПК України та не викликають сумнівів у їх достовірності.

- висновком судової експертизи з дослідження речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин № 10004 від 25.10.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що на поверхні кожної з наданих грошових купюр в сумі 280 850 (двісті вісімдесят тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень, вилучених 07.09.2016 в ході обшуку, детальний перелік яких зазначений у даному висновку, є нашарування спеціальної хімічної речовини (люмінофору). На поверхні ватних тампонів зі змивами з правої та лівої долоней рук гр. ОСОБА_33 , є нашарування спеціальної хімічної речовин (люмінофору). Спеціальна хімічна речовина (люмінофор), нашарування якої виявлені на поверхні кожної з наданих грошових купюр в сумі 280 850 (двісті вісімдесят тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень, спеціальна хімічна речовина (люмінофор), нашарування якої виявлені на поверхні ватних тампонів зі змивами з лівої та правої долоней рук гр. ОСОБА_33 та спеціальна хімічна речовина (люмінофор), надана на дослідження у якості зразка на поверхні ватного тампону, мають між собою спільну родову належність (т. 7, а.с. 90-95);
- висновком судово-технічної експертизи документів № 10679 від 02.11.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що надані на дослідження банкноти, номіналом 500 гривень України зразка 2006 року з серійними номерами ВЖ 4799009; ВВ3014539; БР5087113; ЗБ9560374; ЗБ1053964; МА6088858; ЛА5762470; ФЖ1681341; ЗИ 5375061; СГ 0110537; ГТ 1549854; ВД 5969049; ВИ 4119186; ЛА 0113555; ЗИ 8552002; УБ 6395827; ВГ 7385784; ВЖ 2520241; ЗД 2949230; СИ 6210458; СИ 6967346; ВФ 1178490; ВХ 9056367; ФЗ 0989579; ВФ 7243371; ВВ 3867117; СБ 6068860; ВЖ 3822963; ФЗ 0458009; ВЖ 8734825; ГН 1869013; ЛБ 3570458; МА 6639718; ФЗ 6935369; ВБ 5646823; ВЕ 5364163; ВФ 1479185; МВ 7342288; ФЖ 2430480; УБ 7895042; ВЖ 1516703; ФЗ 3793191; МА 2641253; ЗЗ 6757494; ВИ 2162381; ЗИ 8801788; ЛИ 9367721; ЛБ 9862729; ФЗ 5899839; ЛБ 9606626; ЛЗ 7033523; ЛД 2726103; БР 1327065; ВБ 2473498; ЛЗ 9369886 за способом виготовлення і засобами захисту відповідають банкнотам, що випущені в обіг Національним банком України (т. 7 а.с. 97-101);

- висновком судово-технічної експертизи документів № 10680 від 03.11.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що надані на дослідження банкноти, номіналом 500 гривень України зразка 2006 року з серійними номерами ВЗ 4556745; МБ 7711020; ВВ 1946947; УБ 1694908; ЛЗ 4027761; МБ 7600640; ФЗ 6551503; МБ 4177324; МА 9736804; ВФ 7220144; ЗЗ 1585697; МВ 6263727; ВБ 4686119; ВЗ 2952923; ФЗ 6480145; СГ 8589387; ЗД 1668984; ЛГ 2825119; ВА 7121545; ЛА 3488404; БТ 0702883; ВИ 6021116; ВА 8564637; ВД 6873053; МБ 5379167; ВД 2334092; ЗГ 3006569; ЛГ 5828207; ГК 5402039; ЗИ 0680076; ВА 3656551; ЛА 1939082; ВГ 0142794; ВВ 7181464; СБ 5748008; БК 7971251; ЗЗ 1179551; ВВ 7181462; ВЕ 6475375; ВГ 5934293; ВБ 3774857; ЗИ 1416168; ВИ 7897123; СЗ 7930605; ВД 0815361; ВЗ 4022162; ЛБ 3828018; БР 5171958; ЗД 8818128; ЗБ 4110325; ЛБ 9256516; ВА 0013654; УИ 1091212; ЗД 8627089 та банкнота номіналом 500 гривень України зразка 2015 року з серійним номером ХГ 6431374 за способами виготовлення і засобами захисту відповідають банкнотам, що випущені в обіг Національним банком України (т. 7 а.с. 103-108);

- висновком судово-технічної експертизи документів № 10681 від 04.11.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що надані на дослідження банкноти номіналом 500 гривень України зразка 2006 року з серійними номерами МБ 6859440; СЖ 0975790; ВЕ 2992507; ФЗ 7545901; ГК 7679009; ВИ 0918407; ВГ 4918613; ЗБ 0453950; СГ 6135461; МБ 7829269; ФЖ 9434237; ВГ 2002943; УИ 9630595; ФЗ 5994591; ЛА 8254317; ЗБ 1324070; СБ 5320325; ВБ 3548806; ВИ 6468550; УБ 2699374; ЗЗ 9826937; ВИ 4397725; ВИ 2061086; БР 3483692; МВ 1749707; ЛВ 5954876; ЗГ 1979158; МВ 6998566; ЗД 2980405; ЛЗ 5640628; ВЖ 9609363; ВБ 1759232; ВД 9010063; ЛИ 7245219; ВЕ 4942940; ЛД 0289103; ГТ 3451735; ЛВ 6184472; ЛБ 3768587; ВА 5488145; СГ 9505325; ЛБ 0673584; БР 1044357; ВЕ 7211968; ЛБ 9181142; ВЗ 9166774; ВГ 0485842; АА 7075976; ЗИ 9504797; СЖ 9875060; СБ 4264977; ЛЗ 6214663; ЛА 4258367; ЗБ 4240955; СГ 6812081 за способом виготовлення та засобами захисту відповідають банкнотам, що випущені в обіг Національним банком Україн (т. 7 а.с. 110-114);
- висновком судово-технічної експертизи документів № 10682 від 03.11.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що надані для дослідження банкноти номіналом 500 гривень України з серійними номерами: ЗИ 8573697; ЛИ 8898910; ЗБ 1711930; УИ 4196483; ВА 5613235; ВБ 0842296; ЗГ 1791600; МВ 1344286; ЛА 0809532; ЛД 2390300; МБ 6843881; ЛА 6373826; ВЖ 9023859; ВЖ 8505091; ВЕ 4031169; ЛВ 0947589; ГН 1610390; СБ 7706923; СГ 5767370; МБ 2869625; ВЕ 3896888; ЗБ 6273849; МБ 0508649; ВГ 1787942; БК 3730664; УГ 3626215; ВВ 6806078; МА 4580174; ЗГ 3929947; ВИ 4933991; ГК 5069249; ВА 8112774; ЛГ 7750298; ВА 1611727; СИ 9994684; ВХ 9972897; СЖ 1208431; ЛВ 7107449; БТ 7208171; УБ 1922237; ЛЗ 0543743; ГТ 4069045; СБ 5969120; ЛЗ 5843385; МА 8912458; ФЗ 3617929; ЛИ 4418260; ФЖ 0201441; ЗД 6707115; ЛА 7469331; БТ 1313594; ВГ 1309443; МА 9153216; УИ 7486317; МА 8565430, за способом виготовлення та елементами захисту відповідають банкнотам номіналом 500 гривень України, що випускаються Національним банком України ( т. 7 а.с. 116-120);

- висновком судово-технічної експертизи документів № 10683 від 03.11.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що надані для дослідження банкноти номіналом 500 гривень України з серійними номерами: СЗ 6389399; ЛИ 6449844; БР 5451925; СД 4234432; ВЕ 1509341; ЗИ 9180210; УБ 2697249; ЛД 9827091; ФЗ 5776382; ВБ 4232049; ВД 1675417; ВЗ 0235518; ЗИ 4920934; ГК 1692220; УБ 1391793; ЛА 9687787; ЛД 6061674; ФЗ 9741144; ВГ 5560114; ВВ 8084141; ВБ 2105544; ЗГ 8413554; АА 6401391; ЛГ 0130191; ГТ 3945648; ЗИ 0395466; ВВ 1064043; СБ 1017533; МБ 4802361; ЛБ 5493400; ЗГ 6777453; ЛВ 2302700; ЗИ 6295989; МБ 0392237; ВГ 1552583; ЛА 1221273; ЗБ 9197815; ЛВ 9550866; УБ 3171717; УБ 3171716; ГК 4838544; СЖ 8908682; СИ 9249535; ВЗ 6423527; ЛБ 2863839; ВФ 2978921; ЛА 0438002; ВХ 7738220; МВ 9574974; ВИ 7960533; ВЕ 0466509; БТ 7393520; ЗГ 1966270; ВЖ 4276430; ЛА 0555413, за способом виготовлення та елементами захисту відповідають банкнотам номіналом 500 гривень України, що випускаються Національним банком України (т. 7 а.с. 122-126);

- висновком судово-технічної експертизи документів № 10684 від 04.11.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що надані для дослідження банкноти номіналом 500 гривень України з серійними номерами: ЗД 8454199; ЛГ 9104393; ФЗ 2897579; ЗИ 5811868; ЛИ 3062504; ВЖ2321128; ГК 1733446; ВА 6615718; ФЗ 9396865; АА 4741650; ВГ 2719774; ВИ 8895869; ГК 4382282; МБ 7116175; ГК 5611221; СБ 5297116; ЛА 3155127; ГТ 4673363; МА 0754397; ВБ 0739421; ЛВ 4955199; ВГ 6020536; СЖ 5102505; ЗГ 6855539; ХГ 8172152; ХА 1462514; СГ 7603498; ЛА 1068266; ЛБ 4702553; ФЗ 8254350; БН 5579238; ВХ 8531924; ЛГ 8837723; ЗИ 5331037; СГ 9017031; ВИ 5965579; ЗГ 1127098; ГК 4909044; ВГ 7273835; ВГ 5081616; ВГ 4535902; МБ 0236311; ЗИ 0480517; ЛА 1809283; МБ 1952953; УГ 5875076; ЗГ 7101222; БН 0233046; ВХ 1035628; ЛГ 2356903; СЖ 9850331; ЛБ 5215911; ВФ 6493112; ВЗ 4825330; ГК 6135781, за способом виготовлення та елементами захисту відповідають банкнотам номіналом 500 гривень України зразків 2006, 2015 років, відповідно, що випускаються Національним банком України (т. 7 а.с. 128-133);

- висновком судово-технічної експертизи документів № 10685 від 04.11.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що надані для дослідження 55 банкнот номіналом 500 гривень України з серійними номерами: МБ 5319309; ЗГ 8363979; ЗД 0521550; БР 2756503; ЗФ 2224692; СБ 7965434; ВФ 3487364; ГК 1116927; БТ 6479620; ВА 1456761; ВЖ 8450647; ГТ 1194224; ВВ 6715488; ЗГ 4827446; ЗБ 5066371; ВЕ 5479669; ВЗ 8748702; ВГ 2862608; 33 3855892; ВЗ 9805690; ЗБ 6453234; ЗБ 2240264; ВГ 5605380; БТ 7762464; ЗИ 7750631; ЗБ 3348574; ЗГ 8724000; ВЖ 0118390; ЗИ 3469770; ВВ 4307813; ЛГ 1777082; ЗД 5694893; СЗ 3907363; ЗД 4947712; МБ 6569692; ЛА 5771321; БК 6241507; ЗИ 6542201; ВЗ 8848559; МБ 6738348; ЗД 1744915; ВД 8179547; ВЗ 7635950; ЗБ 2216921; ВВ 2550992; ЗД 1406660; ВА 5650369; ЗБ 9268649; МВ 0639824; 33 8071551; ЗФ 3990420; ВГ 7120549; ЛГ 0785706; ВЗ 9108350; ЛА 3219293, вилучені 07.09.2016 в ході обшуку в приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України: м. Харків, пл. Привокзальна, 2, за способом виготовлення та елементам захисту відповідають банкнотам номіналом 500 гривень України, що випускаються Національним банком України (т. 7 а.с. 135-142);

- висновком судово-технічної експертизи документів № 10686 від 04.11.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що надані для дослідження 55 банкнот номіналом 500 гривень України з серійними номерами: ВД 4877623; СБ 5741316; ЗБ 2460774; ВД 2167556; ВЕ 4342934; ФЗ 5078909; ЛВ 9923167; АА 6141938; ЗБ 2438955; БТ 0626170; МБ 0055429; ЗГ 8537873; ЗГ 9723534; МБ 1965538; ЛВ 5595375; ВЗ 0893309; ВХ 7060922; ВЖ4411375; ВИ 1028478; ЗГ 2377855; ВД 1580874; ГН 2694225; УБ 1910506; ВЗ 3098842; БН 1679623; ЗИ 1912375; ЗБ 6653382; СГ 1056886; ГК 4552550; ЗБ 6239154; ЗБ 2169300; ЗД 8772129; ВБ 1048186; МБ 3297477; ЗБ 2909084; ВД 7265864; ЗИ 3720772; ВЖ 7859619; ЛА 6664187; АА 4325191; ЛБ 6503715; МБ 3566283; ФЗ 5489610; ЛБ 5844905; СБ 7374774; ВЕ 5523808; СЗ 1311290; ЗГ 2552090; МБ 2179127; ВЖ 3619787; ВА 4360077; БТ 6543834; ВБ 0996479; УЖ 1948700; ВА 3054789, вилучені 07.09.2016 в ході обшуку в приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України: м. Харків, пл. Привокзальна, 2, за способом виготовлення та елементам захисту відповідають банкнотам номіналом 500 гривень України, що випускаються Національним банком України (т. 7 а.с. 144-151);

- висновком судово-технічної експертизи документів № 10086 від 03.11.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що надані для дослідження банкноти номіналом 500 гривень України у кількості 18 штук з наступними серіями і номерами: ВЕ0257586, УБ6632154, УБ2677600, ЛГ8087199, ВЕ8480573, ВБ7601727, ФЖ4184380, ВА6703601, ЛГ5239564, УБ5639533, УБ5639532, УБ5639527, УИ6923888, ЗБ4327959, ФЖ4184377, УБ9874164, ЗГ144674, МБ3294163 в сумі 9000 гри, вилучені у ОСОБА_7 07.09.2016 в ході обшуку в приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 2, за способом виготовлення та елементам захисту відповідають банкнотам номіналом 500 гривень України, що випускаються Національним банком України (т. 7 а.с. 153-155);

- висновком судово-технічної експертизи документів № 10687 від 04.11.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що надані для дослідження 55 банкнот номіналом 500 гривень України з серійними номерами: ЛА 4158656; ВИ 8514596; МБ 0425793; 33 8642977; АА 5787512; ЗИ 7171484; ВИ 4647281; ВИ 4587172; ЗГ 9479849; ВЕ 6918315; СЖ 4997502; 33 9029707; ЛД 9540386; ЛЗ 8329683; ВД 6744495; СБ 9482869; СИ 0726220; ВВ 5966379; СД 2988025; МБ 8860035; ЗГ 7148103; ВГ 6296164; ВД 7450473; СБ 3506018; СЗ 9448630; ВА 0814449; ВГ 2587033; МБ 7870088; ЛГ 2623280; ВХ 0015729; ЛА 7442383; ГК 2429444; ВИ 5579771; ЗИ 2175163; ЗИ 5954256; ВИ 3108125; ВА 1003526; МБ 8250227; ЛГ 6847540; ВГ 1544052; СБ 2747584; ВЗ 4071020; УБ 2420627; ЗБ 0752220; ВИ 9764005; СГ 4764490; АА 0732816; ВЗ 0781346; БР 0832321; 33 5329071; БР 3969399; ФБ 8521663; ВЗ 5708584; ВГ 7729614; ЗД 2456073, вилучені 07.09.2016 в ході обшуку в приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України: м. Харків, пл. Привокзальна, 2, за способом виготовлення та елементам захисту відповідають банкнотам номіналом 500 гривень України, що випускаються Національним банком України (т. 7 а.с. 157-164);

- висновком судово-технічної експертизи документів № 10688 від 04.11.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що надані для дослідження банкноти номіналом 500 гривень України у кількості 54 шт. з наступними серіями і номерами: ВД 7758586; ЗБ 6436123; ЗБ 1203499; ГТ 0522642; МА 9372204; ВЖ 7880446; ЛГ 7477310; ЗИ 6642047; ЗБ 9249951; МА 2615853; ВВ 5099613; БР 5910753; БР 2447728; БН 7443579; ВЖ 7880150; ЗБ 7743840; ВЖ 7880153; МБ 5061662; ВИ 8145654; ВЕ 1416507; ЗГ 6304910; ВЕ 7821130; 33 4845891; СЖ 5983492; ВХ 5029341; МБ 2161231; ЛБ 1512767; УИ 1483638; ВВ 9678400; ВГ 8795948; ВЗ 1684060; ЗИ 6435167; ЛИ 9449681; ФЗ 2740606; ВВ 5540873; ВИ 4559545; ЛБ 8829685; 6311977; ВГ 3922245; 4319029; МВ 1925768; УЖ 4073416; МВ 1842053; УБ 0678736; ЗГ 6863474; ФЗ 5486137; ЗБ 1973023; ФЗ 1242771; ВЖ 4511923; МБ 6647440; ЗБ 4037736; ЗБ 0728670; ЛЗ 2201503; СГ 4542287, вилучені 07.09.2016 в ході обшуку в приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 2, за способом виготовлення та елементам захисту відповідають банкнотам номіналом 500 гривень України, що випускаються Національним банком України (т. 7 а.с. 166-169);

- висновком судово-технічної експертизи документів № 10689 від 04.11.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що надані на дослідження 12 банкнот номіналом 500 гривень України з серійними номерами БР 7174211; ФБ 8902288; МБ 2391608; ФЗ 3240283; УЗ 3753709; ЗБ 7108093; ЛЗ 2158893; ВФ 6442804; ФБ 2404071; СБ 6440204; БР 1923642; БН 5365045, 1 банкнота номіналом 200 гривень з серійним номером ЕА 2728619, 1 банкнота номіналом 100 гривень з серійним номером КФ 2231432 та 1 банкнота номіналом 50 гривень з серійним номером СР 6081488, що вилучені 07.09.2016 в ході обшуку в приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 2, за способом виготовлення та елементам захисту відповідають банкнотам номіналом, відповідно, 500 гривень, 200 гривень, 100 гривень та 50 гривень України, що випускаються Національним банком України (т. 7 а.с. 171-176);

- висновком судово-технічної експертизи документів № 10690 від 31.10.2016, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що надані для дослідження банкноти номіналом 200 гривень України у кількості 8 штук з наступними серіями і номерами: УХ7386815, МБ8578500, УХ8880305, ЕГ4218050, УХ7386813, КМ1845602, ПБ7606032, КА3706839 в сумі 1600 грн., вилучені 07.09.2016 в ході обшуку в квартирі ОСОБА_7 , за способом виготовлення та елементам захисту відповідають банкнотам номіналом 200 гривень України, що випускаються Національним банком України (т. 7 а.с. 178-180);

- висновком судової криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відео-, звукозапису № 10893 від 06.01.2017, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, з якого вбачається, що у зв`язку з тим, що область даних карти пам`яті із реєстр. № 9704 пошкоджена та інформація з карти пам`яті не зчитується, дослідження відеофайлу «РІСТ0001», зазначеного у постанові провести неможливо. 1-2. Текстове відтворення змісту розмов, які зафіксовані на фрагментах фонограм №№ 1-11 (записаних на карти пам`яті №№ 9700/ГВ БКОЗ, 9701/ГВ БКОЗ, 9702/ГВ БКОЗ, 9703/ГВ БКОЗ, 9705/ГВ БКОЗ, 9757/ГВ БКОЗ, 9758/ГВ БКОЗ, 9759/ГВ З, 9760/ГВ БКОЗ), наведено в Додатку А до даного висновку. Слова (фрази, репліки) в розмовах, позначені у текстах розмов на фонограмах 1-4, 7, 10, 11, як «Невід. 2» - належать ОСОБА_7 . Слова (фрази, репліки) в розмовах, позначені у текстах розмов на фонограмах 5, 6, 8, 9, як «Невід.2» - ймовірно належать ОСОБА_7 . Встановити належність (фраз, реплік) диктора «Невід.2» на фонограмах №№ 5, 6, 8, 9 в категоричній формі не представляється можливим через непридатність характеристик цього диктора для проведення інструментальних ідентифікаційних досліджень.
Програмно-апаратними засобами, що є в розпорядженні експерта, при дослідженні відеофонограм №№ 1-11, зафіксованих на картках пам`яті, наданих на дослідження, ознак монтажу ні в момент запису, ні після нього - не встановлено. (т. 7 а.с. 196-215);

На відеофонограмах №№ 1, 2, 4-6, 8, 10 запис звуку та відео проводився одночасно.
Судом встановлено, після прослуховування вазаних аудиофайлів в судовому засіданні, що перемовини ОСОБА_7 щодо отримання неправомірної вигоди містяться саме на фонограмах 1-4, 7, 10, 11.
- дослідженими в судовому засіданні документами, які були долучені до матеріалів кримінального провадження, що ОСОБА_7 був посадовою особою, займав посаду Головного державного інспектора митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС, діяв на основі Посадової інструкції, затвердженої 31.01.2015 р. (т. 5, а.с. 134-145), підписаної ОСОБА_7 , який був ознайомлений із цієї інструкцією 11.08.2015 (т. 5, а.с. 144). У дану Посадову інструкцію були внесені зміни 30.12.2015 р., із якими ОСОБА_7 був ознайомлений в той же день (т. 5, а.с. 145).

- постановою від 04.10.2016 р. про визнання речовими доказами грошових коштів, та предметів, вилучених під час обшуків 07.09.2016 в службових приміщеннях митного посту «Пісочін» та квартирі за місцем проживання ОСОБА_7 ( т. 7, а.с. 80-82);

В ході судового розгляду даного кримінального провадження адвокат ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 ставили питання про визнання явно недопустимими доказами всіх протоколів результатів проведення всіх негласних слідчих (розшукових) дій (письмових і містяться на електронних носіях), які було здійснено на підставі ухвал слідчого судді апеляційного суду Харківської області. Підставою для цього захист зазначав те, що , всі матеріали НСРД, що знаходяться в к/п № 0000646 від 15.07.2016 р., стороні захисту, в порядку ст. 290 КПК України, не відкривалася про що не заперечував державний обвинувач в судовому засіданні. Таким чином, на переконання захисту, відсутність серед матеріалів кримінального провадження наданих стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України будь-яких документальних підтверджень існування правових та законних підстав для проведення негласних слідчих дій - аудіо-, відео контролю особи та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_7 свідчить про грубе порушення органом досудового розслідування встановленого кримінальним процесуальним законодавством України порядку проведення таких слідчіх дій. А тому отримані в результаті проведення всіх негласних слідчих дій - аудіо-, відеоконтролю особи та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно обвинуваченого не можуть вважатися допустимими в розумінні ст. 86 КПК України, та не можуть бути покладені в обґрунтування причетності ОСОБА_7 до скоєння інкримінованого йому злочину.

Вирішуючи питання допустимості вказаних доказів, суд звертає увагу на наступне.
Фіксація ходу і результатів НСРД щодо ОСОБА_7 відображені у відповідних протоколах та відповідає загальним правилам фіксації кримінального провадження.
16 жовтня 2019 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 640/6847/15-к, провадження № 13-43кс19 (ЄДРСРУ № 85174578) виразила свою позицію стосовно (не)відкриття документів, які стали підставою для проведення НСРД.
Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне уточнити висновки щодо застосування норми права, зроблені раніше у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 751/7557/15-к (провадження № 13-37кс18). У цьому кримінальному проваджені, яке розглядалося Великою Палатою Верховного Суду, ухвали слідчих суддів на проведення НСРД не були відкриті стороні захисту ні в порядку ст. 290 КПК України, ні під час судового розгляду у суді першої інстанції, ні навіть на момент касаційного перегляду.
Про сприймання саме такої правової позиції свідчать і інші Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду. Зокрема, у Постанові від 25.07.2018 за справою № 554/12215/15-к колегія суддів Касаційного кримінального суду, зазначила: «не відкриття матеріалів сторонами в порядку ст. 290 КПК України є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як доказів. Відкриттю в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій, що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів. При цьому, процесуальний закон не покладає на сторону захисту подавати будь-які клопотання щодо такого відкриття, такий обов`язок відкрити матеріали, а саме як в даному випадку процесуальні документи щодо проведення негласних слідчих дій, покладається на сторону обвинувачення».
Однак Велика Палата Верховного Суду вважає, що у практиці правозастосування можливі інші випадки, коли процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД надаються стороною обвинувачення в суд і сторони у змагальному процесі висловлюють свої позиції щодо них.
Відповідно до п. 1.9. Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16 листопада 2012 року (далі - Інструкція), процесуальними документами щодо проведення НСРД є постанови, клопотання, доручення, протоколи уповноваженого співробітника (працівника) оперативного підрозділу, слідчого, прокурора, а також ухвали слідчого судді.
Пунктом 5.9. вказаної Інструкції встановлено, що після завершення проведення НСРД грифи секретності матеріальних носіїв інформації (далі - МНІ) щодо їх проведення підлягають розсекреченню на підставі рішення прокурора, який здійснює повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, з урахуванням обставин кримінального провадження та необхідності використання матеріалів НСРД як доказів після проведення таких дій у випадку, якщо витік зазначених відомостей не завдасть шкоди національній безпеці України.
Для розсекречення конкретних матеріальних носіїв інформації щодо проведення НСРД керівник органу прокуратури надсилає керівнику органу, де засекречено МНІ, клопотання. У подальшому, після отримання такого клопотання про необхідність скасування грифів секретності створюється експертна комісія з питань таємниць, якій доручається підготовка рішень про скасування грифів секретності. Експертна комісія створюється у складі не менше трьох осіб (залежно від органу: слідчий суддя, слідчий, прокурор у конкретному кримінальному провадженні, працівники режимно-секретних підрозділів, які мають допуск до державної таємниці відповідної форми (п. 5.11 - 5.13 Інструкції).
Рішення комісії оформляється актом скасування грифів секретності матеріальних носіїв секретної інформації, який затверджується керівником органу (п. 5.22 Інструкції). Після розсекречення зазначених МНІ щодо проведення НСРД приймається рішення про їх зняття з обліку та долучення до матеріалів кримінального провадження у встановленому КПК України порядку (п. 5.27 Інструкції).
Результати системного аналізу Розділу V цієї Інструкції дають підстави стверджувати, що прокурор не є самостійним суб`єктом розсекречення матеріалів. Він зобов`язаний звернутися з відповідним клопотанням до експертної комісії з питань таємниць, яка й приймає рішення про розсекречення.
Це питання комісія вирішує з урахуванням державних інтересів щодо збереження інформації у таємниці. Тільки після розсекречення таких процесуальних документів про дозвіл на проведення НСРД прокурор може долучити їх до матеріалів кримінального провадження у встановленому КПК України порядку. Якщо ж комісія приймає рішення про неможливість їх розсекречення, оскільки воно може завдати шкоди державним інтересам, то, відповідно, їх відкриття стороні захисту в порядку статті 290 КПК України є неможливим.
Таким чином, на противагу обов`язку сторони обвинувачення до моменту направлення обвинувального акта до суду розкрити всі докази, пов`язані зі справою, шляхом надання доступу до матеріалів справи, може виникнути ситуація, за якої надання певних матеріалів на цій стадії є неможливим з огляду на державні інтереси щодо збереження певної інформації у таємниці.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував на те, що у деяких випадках може виникати необхідність не розкривати певні докази стороні захисту з метою забезпечення основних прав інших осіб або захисту важливих суспільних інтересів, адже їхнє життя, свобода чи безпека також можуть бути поставлені під загрозу. Про це, зокрема, йдеться у рішеннях ЄСПЛ у справах «Леас (Leas) проти Естонії» від 6 березня 2012 року, § 78, «Якуба проти України» від 12 лютого 2019 року, § 44, «Доорсон (Doorson) проти Нідерландів», 26 березня 1996 року, § 70. У таких випадках у кримінальному провадженні виникають конкуруючі інтереси, такі як національна безпека або необхідність захищати свідків у випадку ризику переслідування або використання таємних методів розслідування злочину, які повинні бути протиставлені правам обвинуваченого.
Право на розкриття відповідних доказів згідно з правовими позиціями ЄСПЛ не є абсолютним. Однак, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції допускаються лише такі заходи, які обмежують права захисту, що є суворо необхідними (рішення ЄСПЛ у справі « Ван Мехелен ( Van Mechelen ) та інші проти Нідерландів» від 23 квітня 1997 року, § 58). Крім цього, для того, щоб гарантувати обвинуваченому справедливий судовий розгляд, будь-які труднощі, які викликають обмеження захисту своїх прав, повинні бути належним чином урівноважені та компенсовані процедурами, яких дотримуються національні судові органи (mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ у справах «Роу та Девіс (Rowe та Davis) проти Сполученого Королівства» від 16 лютого 2000 року, § 61, «Леас (Leas) проти Естонії», цит. вище, § 78).
Потрібно врахувати й те, що рішення про відмову у знятті грифу секретності не завжди є остаточним. Якщо на стадії досудового розслідування у розсекреченні було відмовлено, таке рішення може бути переглянуте комісією з урахуванням зміни важливості цих матеріалів після передачі справи щодо обвинуваченого до суду. У разі зняття грифу секретності з таких процесуальних документів на стадії судового провадження, прокурор повинен здійснити їх відкриття стороні захисту, що прямо передбачено вимогами частини одинадцятої статті 290 КПК України. Прокурор повинен мати можливість долучити такі документи на підтвердження допустимості результатів проведення НСРД.
Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що поряд з перевіркою дотримання умов наданого дозволу на проведення НСРД суд повинен з`ясувати причини, які перешкодили прокурору відкрити їх на більш ранній стадії. Крім того, суд згідно з усталеною практикою ЄСПЛ повинен надати стороні захисту у змагальному процесі належні процесуальні гарантії для забезпечення можливості представити свої аргументи щодо їх допустимості та належності.
Велика Палата Верховного Суду акцентує увагу на тому, що сторона обвинувачення повинна вживати необхідних і достатніх заходів для розсекречення матеріалів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД, з метою їх надання стороні захисту, і виконувати в такий спосіб вимоги щодо відкриття матеріалів іншій стороні відповідно до статті 290 КПК України.
Якщо сторона обвинувачення не вживала необхідних і своєчасних заходів, спрямованих на розсекречення матеріалів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД і яких немає в її розпорядженні, то в такому випадку має місце порушення норм статті 290 КПК України.
Якщо відповідні процесуальні документи були отримані стороною обвинувачення після передачі обвинувального акта до суду, то вона зобов`язана здійснити їх відкриття згідно з частиною одинадцятою статті 290 КПК України.
Якщо процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (в тому числі ухвала слідчого судді) були надані суду під час судового розгляду і стороні захисту у змагальному процесі була забезпечена можливість довести перед судом свої аргументи щодо допустимості відомостей, отриманих у результаті НСРД, в сукупності із оцінкою правової підстави для проведення НСРД, то суд повинен оцінити отримані докази та вирішити питання про їх допустимість.
Якщо сторона обвинувачення вжила всіх необхідних та залежних від неї заходів, спрямованих на розсекречення процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД, однак вони не були розсекречені до моменту передачі справи у суд з причин, що не залежали від волі або процесуальної поведінки прокурора, то в такому разі порушень вимог статті 290 КПК України з боку сторони обвинувачення немає. Суд має оцінити докази, отримані в результаті НСРД в комплексі із розсекреченими процесуальними документами, які стали підставою для їх проведення, та не повинен автоматично визнавати такі докази недопустимими.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що процесуальні документи про надання дозволу на проведення НСРД не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Процесуальні ж документи, які стали підставою для проведення НСРД, не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних оперативними підрозділами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.
Отже, процесуальні документи про дозвіл на проведення НСРД (в тому числі і відповідна ухвала слідчого судді) повинні досліджуватися судом під час розгляду справи у суді першої інстанції з метою оцінки допустимості доказів, отриманих в результаті НСРД.
Щодо дотримання принципу змагальності
Сторона захисту вправі володіти інформацією про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді.
ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці зазначає про те, що основним аспектом права на справедливий судовий розгляд у кримінальному провадженні, включаючи елементи такого провадження, що відносяться до процедури, має бути змагальність, і що має бути забезпечена рівність сторін між обвинуваченням та захистом. Право на змагальний судовий процес у кримінальній справі означає, що і обвинувачення, і захист повинні мати можливість володіти інформацією, ознайомитись із матеріалами і могти прокоментувати зауваження та докази, подані іншою стороною, а також надавати щодо них пояснення (рішення ЄСПЛ у справі «Брандштеттер (Brandstetter) проти Австрії» від 28 серпня 1991 року, §§ 66-67). Крім того, пункт 1 статті 6 Конвенції вимагає, щоб органи прокуратури розкрили стороні захисту будь-які суттєві докази, що їм відомі, за або проти обвинуваченого (mutatis mutandis, рішення у справі «Роу та Девіс (Rowe та Davis) проти Сполученого Королівства», цит. вище, § 60, «Леас (Leas) проти Естонії», цит. вище, § 77).
Принцип змагальності є наскрізним, і він не вичерпується реалізацією положень статті 290 КПК України. Навпаки, після передачі кримінального провадження до суду, саме суд у ході розгляду справи під час безпосереднього дослідження кожного доказу у змагальній процедурі забезпечує безпосереднє дотримання принципу змагальності.
На етапі досудового розслідування сторони відповідно до статті 290 КПК України повинні розкрити всі докази, які є у їхньому розпорядженні. Однак оцінка належності, достовірності та допустимості кожного із доказів буде здійснюватися судом, який, аналізуючи кожен із доказів, повинен дослідити процесуальні документи (ухвали, постанови, клопотання тощо), що стали підставою для отримання будь-якого з доказів.
Відповідно до частини першої статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.
Таким чином, докази у вигляді результатів НСРД повинні бути відкриті стороні захисту у порядку, визначеному статтею 290 КПК України. Однак процесуальні документи, в тому числі ухвали слідчого судді, про дозвіл на проведення НСРД у виключних випадках можуть бути надані й під час розгляду справи в суді.
Невідкриття таких процесуальних документів до моменту передачі кримінального провадження до суду не може бути безумовною підставою для визнання результатів НСРД недопустимими доказами. Якщо сторона обвинувачення не вжила необхідних та своєчасних заходів, що спрямовані на розсекречення таких процесуальних документів і їх немає в її розпорядженні, то в такому випадку має місце порушення норм статті 290 КПК України
Якщо відповідні документи будуть надані суду, що розглядає кримінальне провадження, суд на основі оцінки доказів у їх сукупності, а також з урахуванням процесуальних підстав для проведення НСРД, та з урахуванням позицій сторін, в тому числі - позиції сторони захисту, може прийняти рішення про їх допустимість.
У § 150 рішення у справі «Матановіч (Matanovic) проти Хорватії» від 4 квітня 2017 року ЄСПЛ зазначив, що в контексті використання доказів, отриманих за допомогою спеціальних слідчих заходів, необхідно брати до уваги той факт, чи було дотримано право на захист. Зокрема, необхідно перевірити, чи отримав заявник можливість оскаржити достовірність доказів та протидіяти їх використанню.
Крім того, ЄСПЛ звернув увагу, що основним аспектом права на справедливий судовий розгляд є те, що кримінальне провадження, в тому числі елементи такого провадження, пов`язані з процедурою, повинні бути змагальними. Право на змагальність означає, що в кримінальному провадженні як стороні обвинувачення, так і стороні захисту повинна забезпечуватись можливість бути обізнаною про факт подання іншою стороною зауважень та коментувати подані зауваження та докази (рішення ЄСПЛ у справі «Брандштеттер (Brandstetter) проти Австрії», цит. вище, § 66- 67).
Таким чином, у кожному конкретному випадку розкриття стороні захисту процесуальних документів, які стали правовою підставою для проведення НСРД поза часовими межами, визначеними статтею 290 КПК України, необхідно встановити, що сторона захисту могла реалізувати своє право на розгляд справи у судовому засіданні з дотриманням принципу змагальності. Суд має забезпечити стороні захисту достатній час і реальну можливість ефективно здійснювати захист та наводити під час судового розгляду свої аргументи щодо допустимості доказів, отриманих в результаті НСРД.
Згідно з ч. 1 ст. 252 КПК України фіксація ходу і результатів НСРД повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення НСРД складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки.
У ч. 3 ст. 104 КПК України визначено вимоги до змісту протоколу.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 КПК України НСРД це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Протоколи НСРД, складені після їх проведення (закінчення). Зазначені в них дані відповідають вимогам ч. 3 ст. 104 КПК України. З описової частини протоколів зрозуміла послідовність дій та отримані в результаті них відомості, що мають значення у цьому кримінальному провадженні.
Отже, фіксація ходу і результатів НСРД щодо ОСОБА_7 відповідає загальним правилам фіксації кримінального провадження.
Принцип диспозитивності (ст. 26 КПК України), який відноситься до основних засад кримінального провадження, передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, які передбачено КПК України, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесено на їх розгляд сторонами та віднесено до їх повноважень.
У зв`язку з цим розумно було б очікувати сумлінної процесуальної поведінки не тільки від сторони обвинувачення, але й від сторони захисту. Отже, якщо сторона захисту, ознайомившись із відкритими їй матеріалами досудового розслідування, виявить, що в них наявний протокол про результати НСРД, але відсутні документальні підтвердження існування правових та законних підстав для проведення негласних слідчих дій - аудіо-, відео контролю особи та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_7 , і вона вважатиме за необхідне ознайомитися з цими документами, цілком очікувано розраховувати на те, що ця сторона якнайскоріше заявить слідчому, прокурору чи суду клопотання про необхідність відкриття і долучення вказаних документів до матеріалів провадження.
Тому баланс інтересів сторін не на користь сторони захисту буде порушено не стільки у випадку, якщо відповідний процесуальний документ не буде відкрито на стадії закінчення досудового розслідування, скільки в ситуації, якщо всупереч клопотанню, своєчасно заявленому в суді стороною захисту, цей документ так і не буде відкритий або буде відкритий із невиправданою затримкою, коли сторона захисту вже не матиме можливості належним чином підготуватися до захисту і скорегувати лінію захисту.
Судом встановлено що на час надходження кримінального провадження до суду експертною комісією з питань таємниць апеляційного суду Харківської області не було прийнято рішення про скасування грифа секретності зазначених матеріальних носіїв. Тому саме цим було зумовлено неприєднання даних ухвал слідчого судді апеляційного суду до матеріалів провадження і їх відкриття в порядку ст. 290 КПК.

У звязку з чим, на спростування вказаних заперечень прокурор звернувся до суду (т.1 а.с. 182-183) та в подальшому до апеляційного суду Харківської області з клопотанням про зняття грифу секретності з ухвал апеляційного суду Харківської області, на підставі яких в даному кримінальному провадженні проводились всі негласні слідчі (розшукові) дії.

Гриф таємності з ухвал слідчого судді апеляційного суду Харківської області від 21.07.2016 був знятий 10.07.2017(т.8 а.с.19, 21).
Відповідно до ч.11 ст. 290 КПК сторони кримінального провадження зобовязані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Оскільки розсекречення вищезазначених постанов відбулося вже під час судового розгляду, то долучення їх до матеріалів провадження відповідає вимогам ст.290 КПК, а такі докази є допустимими.

Отже, у даному кримінальному провадженні сторона обвинувачення відкрила стороні захисту документальні підтвердження існування правових та законних підстав для проведення негласних слідчих дій - аудіо-, відео контролю особи та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_7 під час судового розгляду (т.8 а.с.19-24), однак сторона захисту наголошувала на необхідності визнання недопустимими доказів, отриманих на підставі вказаних матеріалів через невиконання обвинуваченням вимог ч. 12 ст. 290 КПК України під час закінчення досудового розслідування, хоча усі вищезазначені докази були відкриті прокурором відповідно до положень ч. 11 ст. 290 КПК України.
Як уже було зазначено вище, ухвали слідчого судді апеляційного суду Харківської області від 21.07.2016 якими надавався дозвіл прокуратурі Харківської області на проведення УСБУ в Харківській області негласних слідчих дій - аудіо-, відео контролю особи та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_7 (т.8 а.с.19-23) прокурор відкрив стороні захисту в судовому засіданні 12.09.2017 (цього сторона захисту не заперечувала) і з дотриманням вимог ч. 6 ст. 22 КПК України зазначені докази були долучені судом до матеріалів кримінального провадження. Після чого сторона захисту мала процесуальну можливість підготуватися та скорегувати лінію захисту у зв`язку з відкриттям їй вищезазначених документів.
Враховуючи наведене, зокрема й процесуальну поведінку учасників кримінального провадження, суд вважає, що при його розгляді не було порушено балансу інтересів сторін провадження, вони нарівно використовували надані їм процесуальні права на збирання та подання до суду доказів і у зв`язку з цим мали можливість для підготовки в обстоюванні своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Відкриття стороні захисту вищезазначених ухвал слідчого судді апеляційного суду Харківської області від 21.07.2016 про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_7 в цілому було здійснено з дотриманням вимог ч. 11 ст. 290 КПК України.
Протоколи за результатами проведення НСРД складені старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 , що відповідає порядку встановленому КПК України.
Проводити НСРД має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням уповноважені оперативні підрозділи органів безпеки (ч. 6 ст. 246 КПК України).
Протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення (ч. 1 ст. 106 КПК України).
Проведення НСРД та складення протоколів за їх результатами доручено оперативному підрозділу УСБУ в Харківській області.
Під час виконання доручень слідчого, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого (ч. 2 ст. 41 КПК України).
На підставі доручення, НСРД були проведені УСБУ в Харківській області, протоколи складено старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 користувався повноваженнями слідчого, що відповідає порядку встановленому КПК України.
Захист зазначив, що стороною обвинувачення надано до суду копії відеозаписів та аудіозаписів, а також заявив про сумнівність наданих стороною обвинувачення доказів.
Доводи захисту мають спиратися на об`єктивні дані, переконливо підтверджуватися іншими доказами у справі, або обґрунтовуватися відповідними технічними висновками спеціалістів на засадах змагальності в кримінальному процесі.
Об`єктивних даних про такі факти стороною захисту не надано, а тому, такі доводи є виключно припущеннями.
Аудіозаписи та відеозаписи досліджені судом в порядку статті 359 КПК України не викликають сумнівів у їх достовірності.
Захист не лише має вказувати на помилки, на його думку, сторони обвинувачення при збиранні доказів, а й обґрунтовувати, яким чином це завдало істотної шкоди правам людини.
Доводи ж сторони захисту не свідчать про отримання зазначених доказів внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а також, що вони здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок таких порушень.
Суд видхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про очевидну недопустимусть всіх документів, які мають гриф «секретності», оскільки такі документи повинні друкуватися на чистих аркушах з мокрою печаткою, документ який нараховує більше одного аркуша повинен бути прошитий з зазначенням кількості аркушів з зазначенням призвіща та ініціалів особи, яка його виготовила, після виготовлення такого документа йому присвоюється реєстраційний номер, на зворотній стороні документа зазначається розсилка, щодо розсекречування ухвал Харківського апеляційного суду було зроблено СБУ з порушенням Інструкції, а також протоколів за результатами проведення НСРД з тих підстав, що в них не зазначено про те, що учасникам процесуальних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_10 було заздалегіть повідомлено про застосування технічних засобів фіксації, носіїв інформації із зазначенням їх характеристик, не зазначені умови і порядок їх використання, у тому числі про технічні пристрої , які були надані даним особам. В цих матеріалах протоколів НСРД вітсутня інформація які саме пристрої вокристовувались для фіксації факту передачі грошей, кому, ким та в присутності кого такі пристрої встановлювались, кому, де, ким, в присутності кого вони вилучались, ким, та в присутності кого , за допомогою якої техніки було створено вторинні носії інформації, які долучено до справи, серійні номери техніки пристроїв, які встановлювались на ОСОБА_12 та ОСОБА_10 виходячи з наступного.
Так, відповідно до Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16 листопада 2012 року (далі - Інструкція), процесуальними документами щодо проведення НСРД є постанови, клопотання, доручення, протоколи уповноваженого співробітника (працівника) оперативного підрозділу, слідчого, прокурора, а також ухвали слідчого судді.
Форма та методи проведення конкретних негласних слідчих (розшукових) дій є державною таємницею та розголошенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Суд має перевірити і дати обґрунтовані відповіді щодо законності проведення конкретних негласних слідчих (розшукових) дій, які були санкціоновані слідчим суддею. Суд має перевірити кому саме надавався дозвіл на їх проведення, на який строк та чи діяли правоохоронні органи у межах та у спосіб, передбачених відповідними судовими рішеннями.

У звязку з чим, судом шляхом дослідження ухвал слідчого судді апеляційного суду Харківської області під час судового розгляду було зясовано правові підстави та порядок застосування та проведення конкретних негласних слідчих (розшукових) дій, які тимчасово обмежували конституційні права і свободи ОСОБА_7 . Порушень, щодо застосування виду негласних слідчих (розшукових) дій, часу їх проведення, субєктів, обєктів та строку виконання не встановлено.

Досліджені судом на предмет оцінки допустимості доказів протоколи за результатами проведення НСРД, які були отримані на підставі ухвал слідчого судді апеляційного суду Харківської області від 21.07.2016, є законним і обґрунтованим, а відтак немає підстав для визнання їх недопустимими доказами.

Суд констатує, що матеріали із зафіксованими на них результатами НСРД у справі, що розглядається, фактично лише підтверджують інформацію та інші наявні докази у цій справі, не суперечать іншим доказам у справі, які були дослілжені судом та не є єдиним або ключовим доказом винуватості ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 мали широкі можливості оспорювати як достовірність записів, отриманих в результаті НСРД, так і їх використання судом як доказів. Проте захисник обвинуваченого скористався своїми можливостями лише частково, оспорювавши саме законність використання записів. Достовірність таких записів ним сумніву не піддавала.

Обвинувачений ОСОБА_7 піддав сумніву протокол проведення контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту від 05.08.2016 року, складеного старшим оперуповноваженим в ОВС ГВ БКОЗ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_14 , в якому на останній сторінці зазначено, що ОСОБА_7 провів ОСОБА_10 на другий поверх адмінбудівлі , де в коридорі одержав від нього грошові кошти в розмірі 14500 гривень, що не відповідає матеріалам НСРД, які було переглянуто в судовому засіданні від 17.01.2019, відповідно до яких ОСОБА_10 ніхто не проводить на другий поверх, а дії проходять на сходах між поверхами.

Так, судом дійсно була встановлена розбіжність, між даними, які містяться в протоколі проведення контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту від 05.08.2016 року та відеозаписом до даного протоколу щодо місця вручення ОСОБА_7 неправомірної вигоди. Відповідно до відеозапису ця подія відбувалася на сходах між первим та другим поверхами будівлі, в якій знаходиться митной пост «Пісочин». На відеозапису не відображений факт того, що ОСОБА_7 проводив ОСОБА_10 до митниці.

Суд надає перевагу відеозапису до даного протоколу, на якому чітко зафіксовано місце передачі ОСОБА_7 неправомірної вигоди.

В іншій частині протокол проведення контролю за вчиненням злочину спеціального слідчого експерименту від 05.08.2016 року відповідає відеозапису, а тому підстави для визнання даного протоколу НСРД недопустимим доказом відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність посилання сторони захисту на визнання недопустимими доказами зафіксованих у відповідних протоколах результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій у справі через невідкриття стороною обвинувачення стороні захисту відповідних ухвал слідчого судді апеляційного суду Харківської області.

Суд критично ставиться до доводів обвинуваченого ОСОБА_7 щодо провокації відносно нього працівниками правоохоронних органів та його показань, що він не мав відношення до поданих ОСОБА_10 та ОСОБА_12 до митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України митних декларацій ТОВ «Декларанстсервіс» та ТО «Евроінтертрейд», оскільки розмитненням товарів по ціх деклараціях особисто не займався, так як це спростовується наступними доказами.

Так, відповідно до Посадової інструкції Головного державного інспектора митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС, затвердженої 31.01.2015 р., основною метою діяльності ОСОБА_7 є здійснення контролю за митним оформленням товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами та субєктами зовнішньоекономічної діяльності (п.1.5). Його завданням було безпосереднє здійснення державної митної справи, контроль за одержанням усіма юридичними та фізичними особами законодавства України з питань державної митної служби (п.2.1.2) та застосування відповідно до законів України заходів тарифного й нетарифного регулювання, повне та своєчасне справлення податків, зборів (інших обовязкових платежів)при переміщенні товарів і транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або проведенні митних процедур(п.2.1.3). Обовязком ОСОБА_7 було здійснення контролю за дотриманням субектами зовнішньоекономічної діяльності та громадянами установленого законодавством порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України (п.2.2.2.), здійснення митного контролю та митного оформлення товарів (у тому числі транспортних засобів особистого користування), що переміщуються через митний кордон України (п.2.2.2.1.), здійснення перевірки документів та відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України субєктами ЗЕД та громадянами (п.2.2.2.8.), здійснення митного огляду (огляд товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, особистий огляд громадян) (п.2.2.2.9), здійснення обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України у зоні діяльності митного поста (п.2.2.2.10) та інш. (т.5 а.с.134-145) а тому його посилання на зазначені вище обставини спростовуються.

В наданих суду показаннях свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 переконливо зазначили, що після подачи ним декларацій до митного поста «Пісочин» вони неодноразово зустрічалися з обвинуваченим ОСОБА_7 в його службовому кабінеті з приводу розмитнення товарів, в ході бесід з ним останній виказав вимогу про передачу йому неправомірної вигоди та висловлював погрозу, що у разі невоконання його вимог він особисто посприяє вжиттям тривалих безпідставних заходів митного контролю. Вони усвідомлювали, що від дій ОСОБА_7 залежить подальший результат розмитнення товару чи можливість його експортування.

Крім того в своїх показаннях начальника митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України. ОСОБА_21 зазначив, що консультуя ОСОБА_12 з проблеми затягування оформлення поданої ним митної декларації, він запропонував йому звернутись саме до інспектора ОСОБА_7 для того щоб останній порекомендував йому кваліфікованого брокера для заповнення декларації, давши йому його номер мобільного телефона.

Дані, отримані судом з показанн свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , були підтверджені відповідними протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Отже, у суду не має підстав сумніватися в достовірності цих показаннях у звязку з чим суд приходить до висновку, що обвинуваченого не було спровоковано.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про невручення йому обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а також про ненадання йому в повному обсязі для ознайомлення матеріалав кримінального провадження, як на підставу визнання отриманих в ході досудового розслідування доказів сторони обвинувачення належними та допустимими, суд відкидає, оскільки сам ОСОБА_7 , зловживаючи своїм правом на отримання таких документів та ознайомленням з матеріалами досудового розслідування відповідно до вимог ст.ст.290, 293 КПК України відмовився в їх отриманні та подальшого ознайомлення, про що слідчим, з застосуванням відеофіксації були складені протоколи такої відмови від 21.02.2017 та 26.12.2016 (т. 7 а.с.276-277, 309)

Оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення обєктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, і не викликають у суду сумнівів, тому суд кладе їх в основу вироку.

Позицію обвинуваченого щодо невизнання вини суд розцінює, як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за епізодами від 05.08.2016 та двома епізодами від 07.09.2016- одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, предметом якого була неправомірна вигода у великому розмір, повторно, поеднане з вимаганням неправомірної вигоди, найшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Крім того Державним обвинуваченням ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 , працюючи на посаді головного державного інспектора митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України та маючи спеціальне звання радника податкової та митної служби 2 рангу, будучи працівником правоохоронного органу, використовуючи своє службове становище, вчинив кримінальне правопорушення у сфері службової та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, за наступних обставин.
ОСОБА_7 діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення протиправним шляхом, обіймаючи посаду головного державного інспектора митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, передбачені Митним кодексом України, Положенням про митний пост «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, затвердженого наказом начальника Харківської митниці ДФС за №297 від 31.07.2015, посадовою інструкцією головного державного інспектора митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС, затвердженою першим заступником начальника Харківської митниці ДФС 31.07.2015, зі змінами від 30.12.2015, перебуваючи на службі, в ході здійснення своїх службових повноважень, вирішив створити умови для вимагання неправомірної вигоди з фізичних осіб та митних брокерів за безперешкодне митне оформлення товарів, за не застосування безпідставних додаткових заходів контролю.
Так, ОСОБА_7 , в ході здійснення своїх службових повноважень 24.02.2016 близько 16.00 години, знаходячись у службовому приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою : м.Харків. пл. Привокзатьна, 2, на другому поверсі, виказав вимогу митному брокеру ФО-П «Тарасенко О.П.» ОСОБА_34 про необхідність надання йому неправомірної вигоди за безперешкодне митне оформлення вантажів у зоні діяльності митного поста «Пісочин», а саме 1000 гривень за одну операцію з митого оформлення вантажу для ФО-П ОСОБА_35 , які треба передавати йому до 05 числа наступного після оформлення місяця через працівників складу ТОВ «ІТС».
У зв`язку з цим 03.03.2016 близько 12.00 години в приміщенні складу ТОВ «ІТС» за адресою: м.Харків, пл. Привокзальна, 2, ОСОБА_36 передав через необізнаного у злочинних намірах ОСОБА_7 завідуючого складу ТОВ «ІТС» ОСОБА_29 , неправомірну вигоду ОСОБА_7 в раніше обумовленому розмірі - 1000 гривень, за безперешкодне митне оформлення митним брокером ФО-П «Тарасенко О.П.» в лютому 2016 року вантажу ФО-П ОСОБА_35 в зоні митного поста «Пісочин».
Крім того, в зв`язку з протиправними раніше висловленими вимогами ОСОБА_7 , 07.09.2016 близько 12 години 30 хвилин в приміщенні складу ТОВ «ІТС» за адресою: м.Харків, пл. Привокзальна, 2, ОСОБА_36 повторно передав через необізнаного у злочинних намірах ОСОБА_7 комірника складу ТОВ «ІТС» ОСОБА_37 , неправомірну вигоду ОСОБА_7 в раніше обумовленому розмірі - 1000 гривень, за безперешкодне митне оформлення митним брокером ФО-П «Тарасенко О.П.» в серпні 2016 року вантажу ФО-П ОСОБА_35 в зоні митного поста «Пісочин».
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 , обіймаючи вказану посаду, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, в ході здійснення своїх службових повноважень 05 липня 2016 року, знаходячись у службовому приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2, на другому поверсі, виказав вимогу митному брокеру ФО-П ОСОБА_38 про необхідність надання йому неправомірної вигоди за безперешкодне митне оформлення вантажів у зоні діяльності митного поста «Пісочин», а саме 100 доларів США або гривневий еквівалент в розмірі 2500 гривень за одну операцію з митного оформлення вантажів ФО-П ОСОБА_39 та ТОВ «НВП Обчислення, техніка та інформатика» в режимі «експорту», яку йому необхідно передати на початку серпня 2016 року, та висловив погрозу, що у разі невиконання його вимог до клієнтів вказаного митного брокера будуть вживатись додаткові заходи митного контролю та затримки в митному оформленні вантажів.
У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 05 серпня 2016 року близько 18 години в адміністративній будівлі за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна. 2, у коридорі на другому поверсі, де розташований митний пост «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, отримав від ОСОБА_38 за безперешкодне митне оформлення митним брокером ФО-П ОСОБА_38 в липні 2016 року вантажів ФО-П ОСОБА_39 та ТОВ «НВП Обчислення, техніка та інформатика» в зоні митного поста «Пісочин» неправомірну вигоду в раніше обумовленому розмірі - 5000 гривень із розрахунку 100 доларів США або гривневий еквівалент 2500 гривень за одну операцію з митного оформлення вантажу.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 , обіймаючи вказану посаду, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, в ході здійснення своїх службових повноважень 29 серпня 2016 року, знаходячись у службовому приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 2, на другому поверсі, виказав вимогу митному брокеру ТОВ «Септіма Ніа» ОСОБА_40 про необхідність надання йому неправомірної вигоди за безперешкодне митне оформлення вантажів у зоні діяльності митного поста «Пісочин», а саме 100 доларів США за операцію з митного оформлення вантажу ПП «Андіса» та 500 гривень за операцію з митного оформлення вантажу кооперативу «Призма» по ремонту та обслуговуванню засобів вимірювання та автоматики, яку йому необхідно передати невідкладно, та висловив погрозу, що у разі невиконання його вимог до клієнтів вказаного митного брокера будуть вживатись додаткові заходи митного контролю та затримки в митному оформленні вантажів.
У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 30 серпня 2016 року близько 13.00 години в адміністративній будівлі за адресою: м.Харків, пл. Привокзальна, 2, у коридорі на другому поверсі, де розташований митний носі «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, отримав від ОСОБА_41 за безперешкодне мигне оформлення митним брокером ТОВ «Септіма Ніа» в липні 2016 року вантажів ПП «Андіса» та кооперативу «Призма» в зоні митного поста «Пісочин» неправомірну вигоду в раніше обумовленому розмірі - 100 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 30.08.2016 становило 2548.86 гривень, та 500 гривень.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 , обіймаючи вказану посаду, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, в ході здійснення своїх службових повноважень на початку липня 2016 року, знаходячись у службовому приміщенні митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України за адресою: м.Харків, пл. Привокзальна, 2, на другому поверсі, виказав вимогу митному брокеру -директору ТОВ фірма «Зовнішекономсервіс ЛТД» ОСОБА_42 про необхідність надання йому неправомірної вигоди за безперешкодне митне оформлення вантажів у зоні діяльності митного поста «Пісочин», а саме 500 гривень за операцію з митного оформлення ватажу ТОВ «Стальенерго», та висловив погрозу, що у разі невиконання його вимог до клієнтів вказаного митного брокера будуть вживатись додаткові заходи митного контролю щодо затримки в митному оформленні вантажів.
У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , наприкінці серпня 2016 року в адміністративній будівлі за адресою: м.Харків. пл. Привокзальиа, 2, у коридорі на другому поверсі, де розташований митний пост «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, отримав від ОСОБА_43 за безперешкодне митне оформлення митним брокером ТОВ фірма «Зовнішекономсервіс ЛТД» в липні 2016 року вантажу ТОВ «Стальенерго» в зоні митного поста «Пісочин» неправомірну вигоду в раніше обумовленому розмірі - 500 гривень.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, повторно, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні винним себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за цими епізодами не визнав, зазначивши що з ОСОБА_38 , ОСОБА_44 , ОСОБА_36 та ОСОБА_45 він знайомий тривалий час (від 10 до 15 років, а може і більше), ніколи ніяких питань в роботі з цими особами у нього не виникало, ніяких скарг від них не надходило. Після допиту їх в суді, у нього склалося чітке переконання, що на цих осіб натиснули працівники прокуратури та СБУ з метою оговорити його, оскільки вони боялися втратити роботу і змушені були піти на це. Ніяких грошових сум від даних осіб він не отримував. Крім того ОСОБА_46 він вважає, діючим провокатором СБУ, адже він неодноразово вже фігурував як свідок в аналогічних справах відносно працівників митниці. Про це знали всі на митниці, і ніхто й ніколи не став би контактувати з цією людиною в позаправовому полі. Від жодних вказаних осіб він гроші не вимагав і не одержував.

Прокурор в судовому засіданні в обґрунтування обвинувачення в цій частині лише на показання свідків ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , ОСОБА_41 , ОСОБА_43 , ОСОБА_29 , ОСОБА_37 та ОСОБА_47 та документи, витребувані у вищевказаних свідків.

В судовому засіданні 27.06.2018 р. ОСОБА_36 показав, що на момент контакту з ОСОБА_7 він був митним брокером ФОП « ОСОБА_48 ». У зв`язку з тим, що в Україну в лютому 2016 року прибув вантаж від ФОП « ОСОБА_49 » з Ізраїлю, а конкретно штифти для зубного протезування, йому було необхідно провести ідентифікацію товару і перевірити його відповідність з номенклатурою. Він звернувся за консультацією до ОСОБА_7 , якого знав протягом 10 років. Він показав ОСОБА_7 документи на вказаний товар, на що ОСОБА_18 запитав: «Скільки вони можуть дати винагороди за одну операцію з митного оформлення вантажу?». Він відповів ОСОБА_18 , що готовий передати йому 1000 гривень і домовилися, що це має статися до 05 числа наступного після оформлення місяці через працівників складу ТОВ « ІТС». В обумовлений день 03.03.2016 він прийшов до ОСОБА_18 , який сказав йому , що гроші потрібно передати через комірника складу ТОВ «ІТС», прізвище якого він не знає. Коли він прийшов на склад в підвал під приміщенням, там було 3-4 людини. Він передав одному з них 1000 гривень, але кому конкретно не пам`ятає.

28.08.2016 р. прибув аналогічний вантаж і він знову приїхав до ОСОБА_18 і запитав, куди передати ще 1000 гривень. ОСОБА_18 відповів йому, що туди ж на склад. Ці гроші ОСОБА_50 07.09.2016 передав іншому працівнику складу ТОВ « ІТС». На питання, чи може він впізнати ту людину, ОСОБА_50 відповів, що не впевнений. Він спілкувався з ОСОБА_18 не тільки особисто, але і по телефону НОМЕР_1 , який належить останньому. Таким чином він двічі через невизначених осіб передавав ОСОБА_18 по 1000 гривень, а всього 2000 гривень. При цьому, розмови з ОСОБА_18 він вів наодинці, ніхто при цих розмовах не був присутній. За словами ОСОБА_50 , з ОСОБА_18 він спілкувався після розмови з начальником поста ОСОБА_20 , який порекомендував йому звернутися до ОСОБА_18 як до досвідченого працівника.

Допитаний в судовому засіданні 27.06.2018 р. завідувач складу ТОВ «ІТС», ОСОБА_29 пояснив, що ніяких грошових коштів від ОСОБА_36 для подальшої їх передачі інспектору митниці ОСОБА_18 він не отримував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_51 26.07.2018 року пояснив, що в 2016 році він працював комірником на складі тимчасового зберігання ТОВ «ІТС». 07.09.2016 року в післяобідній час, коли на складі крім нього знаходилися два водії ОСОБА_52 і ОСОБА_53 , на склад зайшов невідомий йому чоловік і запитав: « ОСОБА_54 ?», маючи на увазі ОСОБА_55 . Він відповів, що заміщає ОСОБА_55 , який у відпустці. Після цього чоловік дістав пакет і сказав, що йому потрібно передати його інспектору ОСОБА_18 . За словами ОСОБА_56 , коли він намагався розкрити пакет, він побачив там купюри. Чоловік не дав їх перерахувати. Він залишив його на столі й швидко пішов, а ОСОБА_57 поклав пакет в сумку. Потім він попросив водія ОСОБА_53 сходити на митний пост у справах. По поверненню ОСОБА_53 повідомив, що на митниці проходить обшук. Дізнавшись про це ОСОБА_51 кинув пакет в смітник. Скільки грошей було в конверті він не знає. З водієм ОСОБА_53 надалі дану ситуацію він не обговорював. Раніше незнайомі люди йому грошових коштів для будь-кого не передавали.

Допитана в судовому засіданні 24.09.2018 ОСОБА_38 показала, що є ФОП, працює митним брокером. З ОСОБА_58 знайома з 1997 року і підтримувала з ним тільки робочі відносини. Ситуація з грошима між ними виникла один раз після зміни керівництва поста. 05 липня 2016 року для клієнтів оформляла дві митні декларації товару. ОСОБА_7 запропонував передати грошові кошти за кожну декларацію по 100 доларів США або в гривневому еквіваленті- 2500 грн., для швидкого її оформлення. 05.08.2016 в проміжок часу з 17:00 до 18:00 за попередньою домовленістю з ОСОБА_18 вона зустрілася з ним на території Укрпошти біля туалету на 2 поверсі і передала йому 5000 гривень за безперешкодне митне оформлення в липні 2016 року вантажів ФОП « ОСОБА_39 » і ТОВ «НВП, обчислення, техніка та інформатика». З її слів при передачі цих грошей крім неї і ОСОБА_18 ніхто не був присутній і відповідно цій передачі не бачив.

Допитаний в судовому засіданні 23.07.2018 ОСОБА_59 показав, що знайомий з інспектором митниці ОСОБА_18 15 років. Він працює брокером ТОВ «Септіма Ніа». У липні 2016 року його компанія займалася розмитненням вантажів ПП «Андіса» і кооперативу «Призма». Він подав дві митні декларації в електронному вигляді. 05.08.2016 р. йому подзвонив ОСОБА_18 і сказав, що є питання з оформлення цих декларацій. Він додав, що є пропозиція прискорити процес, але для цього потрібно сплатити грошові кошти у розмірі 100 доларів США та 500 грн. ОСОБА_60 відповів йому, що поки не готовий це зробити, оскільки подібна ситуація виникла з ним вперше за 15 років. 29.08.2016 ОСОБА_59 прийшов до ОСОБА_7 на роботу і на другому поверсі в коридорі митного поста «Пісочин» передав йому 500 гривень за операцію по митному оформленню вантажу кооперативу «Призма» і 100 доларів за аналогічне оформлення вантажу ПП «Андіса», при передачі грошей інші особи були відсутні. Ініціатором передачі грошей був ОСОБА_18 . На митний пост він зайшов по постійному пропуску. Ті особи, у яких такого пропуску немає, відзначаються на вході в книзі відвідувачів і отримують на вході тимчасові перепустки.

Допитаний в судовому засіданні 27.09.2018 ОСОБА_61 , показав, що знає інспектора митниці ОСОБА_7 більше 10 років. На момент передачі грошей працював митним брокером та директором ТОВ «Зовнішекономсервіс ЛТД». На початку липня 2016 р. він звернувся до ОСОБА_18 , оскільки у нього було складне питання щодо розмитнення вантажу ТОВ «Стальенерго». За надання допомоги ОСОБА_7 запропонував передати гроші в розмірі 500 гривень, щоб більше не було ніяких питань. За словами ОСОБА_43 , дані гроші він передав ОСОБА_18 приблизно через місяць після оформлення декларацій в коридорі на другому поверсі митного поста «Пісочин». Передачу грошей інші особи не бачили і підтвердити не можуть.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_62 12.06.2018 року пояснив, що є фізичною-особою підприємцем, здійснює клієнтам митне оформлення вантажів. Зі слів сторонніх осіб знає, що у державних інспекторів митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України розроблена схема отримання незаконного доходу від заповнення декларації, шляхом витребування грошових коштів за кожну декларацію. Додав, що особисто у нього ОСОБА_7 ніяких грошових коштів не вимагав та він йому грошей не передавав.

Відповідно до положень ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , ОСОБА_41 , ОСОБА_43 , ОСОБА_29 , ОСОБА_37 та ОСОБА_47 , оскільки будь-які інші свідки передачі даними особами грошових коштів для інспектора ОСОБА_7 відсутні, а сам ОСОБА_7 заперечує вимагання та одержання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, та показання цих свідків не підкріплюються іншими матеріалами у справі.

Так свідок ОСОБА_29 заперечував отримання грошей від ОСОБА_36 для передачі їх інспектору ОСОБА_7 , а свідок ОСОБА_51 хоча і не заперечував того факту, що на склад приходив якийсь чоловік з грошима в конверті, але з його свідчень не слідує, що ці гроші призначалися ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_62 пояснив суду , що зі слів сторонніх осіб знає, що у державних інспекторів митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України розроблена схема отримання незаконного доходу від заповнення декларації, шляхом витребування грошових коштів за кожну декларацію, зазначивши, що особисто у нього ОСОБА_7 ніяких грошових коштів не вимагав та він йому грошей не передавав.

Вказані показання свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_37 та ОСОБА_47 не містять інформації на користь обвинувачення а також не підтверджують вчинення ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення.

В матеріалах кримінального провадження (т. 7 а.с. 277-306) містяться надані стороною обвинувачення як докази та досліджені судом ксерокопії наступних документів:

- дві електронні декларації, подані декларантом ФОП ОСОБА_48 , про розмитнення вантажу ФОП ОСОБА_35 разом з двома актами про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів, проведеними за участю митного брокера ОСОБА_36 (т.7 а.с. 298-301)

-договір на надання послуг по декларуванню вантажів № 06/16 від 15.06.2016, укладений між ФОП ОСОБА_63 в подальшому «Декларант» та ОСОБА_64 в подальшому «Довіритель» предметом якого є наступні послуги:

- декларування в митних органах товарів, транспортних засобів та інших вантажів, що переміщуються через митний кордон України;

- надання митним органам України документів, необхідних для митного оформлення вантажів;

-забезпечення сплати митних платежів, встановлених для вантажів, які декларуються;

-надання послуг у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

- для митного оформлення вантажів «Довіритель» зобов`язаний дати «Декларанту» відповідну довіреність. (т.7 а.с. 288-289)

-довіреність від 15.07.2016 відповідно до якої ФОП ОСОБА_39 згідно договору № 06/16 від 15.06.2016 доручення по декларуванню товарів від 15.07.2016 довіряє митному брокеру ФОП ОСОБА_38 здійснення від свого імені всіх дій, необхідних для проведення митних процедур, при переміщенні експортно-імпортних вантажів ФОП ОСОБА_39 через митний кордон України. (т.7 а.с. 290)

-договір на надання послуг по декларуванню вантажів № 18/15 від 24.11.2015, укладений між ФОП ОСОБА_63 в подальшому «Декларант» та ТОВ «НВП обчислення, техніка та інформатика» в подальшому «Довіритель» предметом якого є наступні послуги:

- декларування в митних органах товарів, транспортних засобів та інших вантажів, що переміщуються через митний кордон України;

- надання митним органам України документів, необхідних для митного оформлення вантажів;

-забезпечення сплати митних платежів, встановлених для вантажів, які декларуються;

-надання послуг у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

- для митного оформлення вантажів «Довіритель» зобов`язаний дати «Декларанту» відповідну довіреність. (т.7 а.с. 296)

-довіреність від 24.11.2015 відповідно до якої ТОВ «НВП обчислення, техніка та інформатика» згідно договору № 18/15 від 24.11.2015 доручення по декларуванню товарів від 24.11.2016 довіряє митному брокеру ФОП ОСОБА_65 здійснення від свого імені всіх дій, необхідних для проведення митних процедур, при переміщенні експортно-імпортних вантажів ТОВ «НВП обчислення, техніка та інформатика» через митний кордон України. (т.7 а.с. 297)

- електронна декларація, подана декларантом ФОП ОСОБА_66 , про розмитнення вантажу ФОП ОСОБА_67 разом з копією штрихкоду країни виробника, а також копією електронного інвойсу товарів (т.7 а.с. 283-287)

- електронна декларація, подана декларантом ФОП ОСОБА_66 , про розмитнення вантажу ТОВ «НВП обчислення, техніка та інформатика» разом з копією штрихкоду країни виробника, а також копією електронного інвойсу товарів (т.7 а.с. 291-295)

- дві електронні декларації, подані декларантом ТОВ «Септіма Ніа» , про розмитнення вантажу кооперативу «Призма» та ПП «Андиса» (т.7 а.с. 278-282)

- довідка про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності- юридичної особи ТОВ фірма «Зовнішекономсервіс ЛТД»( т.7 а.с. 302-303)

- електронна декларація, подана декларантом ТОВ фірма «Зовнішекономсервіс ЛТД», про розмитнення вантажу ТОВ НВП «Стальенерго» (т.7 а.с. 304-306)

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових)дій витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
В реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001097 старшим слідчим першого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_16 зазначено, що вищевказані документи були витребувані у ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , ОСОБА_41 , ОСОБА_43 при їх допиті у якості свідків (т.1 а.с.8)
Згідно ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний обєкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Частиною третьою вищевказаної статті передбачено, що сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа- його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.
Відповідно до частини 4 ст. 99 КПК України дублікат документа(документ, виготовлений таким самим способом як і його оригінал), а також копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах , їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.
В порушення даної норми закону прокурором не були надані суду оригінали документів та оригінали електронних документів, копії яких були надані стороною обвинувачення в підтвердження винуватості ОСОБА_7 .
Суд вважає, що під час перевірки копій документів, на предмет їх відповідності статті 99 КПК України слід брати до уваги правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.

Серед іншого, відповідно до пункту 8 розділу 10 зазначених Правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.

На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати цей документ таким, що не посвідчений в установленому порядку.

Достовірність паперових копій електронних декларацій не була перевірена слідчим шляхом витребування таких документів з митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України.

Серед іншого суд зазначає, що надання прокурором в обґрунтування обвинувачення ОСОБА_7 в цій частині вищевказаних документів, витребуваних у свідків, не підтверджує факту отримання останнім неправомірної вигоди від ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , ОСОБА_41 та ОСОБА_68 .

Інші документи, які містяться в матеріалах кримінального провадження, які не були надані прокурором суду, є процесуальними документами та не мають доказового значення у справі.

Вищенаведені показання свідків не підтверджують одержання ОСОБА_7 неправомірної вигоди, поєднаної з вимаганням такої вигоди , а доводи сторони захисту про вплив на даних свідків з боку працівників правоохоронних органів з метою оговори ОСОБА_7 не спростовані стороною обвинувачення.

Відповідно до ст. 41 КПК України (в редакції яка діяла станом на 2016 рік) оперативні підрозділи органів внутрішніх справ, органів безпеки здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора.

Відповідно до положень ч.2 ст. 246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. Негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені, зокрема, статтями 260, 261, 262, 263, 264 (в частині дій, що проводяться на підставі ухвали слідчого судді), 267, 269, 270, 271, 272, 274 цього Кодексу, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Судом вірогідно становлено, що будь-яких слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій за епізодами одержання ОСОБА_7 повторно неправомірної вигоди, поєднаної з вимаганням такої вигоди від ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , ОСОБА_41 та ОСОБА_43 не проводилось.

Речові докази по інкримінованих йому в цій частині епізодах кримінального правопорушення відсутні.

У відповідності до п. 1. ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду як джерело права. Згідно цієї практики принцип презумпції невинності вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який йому ставиться в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів повинен тлумачитись на користь підсудного (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgmentof 6 December 1988, Series A no. 146, р. 33 § 77).

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 87 КПК України докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, є недопустимими.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що надані прокурором документи не мають доказового значення у справі, а також ці докази, здобуті з порушенням процесуального закону та не відповідають критеріям допустимості і законності,.

Показання, які були надані свідками ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , ОСОБА_44 та ОСОБА_45 з огляду на положення ст.95 КПК суд вважає доказами у справі.

Однак ці докази не є достатніми для висновку про вчинення ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення.

Разом з тим, згідно із ст. 17 КПК України ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обовязок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обовязків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано належних та допустимих, безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України по епізодам одержання ним від ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , ОСОБА_41 та ОСОБА_43 неправомірної вигоди, вчиненого повторно, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, і при цьому вказане обвинувачення має сумнівну основу, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (Рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського Суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Прокурором не спростовано як показань обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв вказаного кримінального правопорушення по даним епізодам, так а також його показань щодо дачі свідчень ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , ОСОБА_44 та ОСОБА_45 під тиском працівників правоохоронних органів.

Наведені стороною обвинувачення доводи ґрунтуються на доказах, здобутих з порушенням процесуального закону, які не відповідають критеріям допустимості і законності, а усі сумніви стосовно доказування вини трактуються на користь обвинуваченого. Інших доказів щодо вчинення вказаного кримінального правопорушення, які б були поза розумним сумнівом, суду не надано.

Оскільки належних, допустимих та достатніх доказів вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, по епізодам одержання від ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , ОСОБА_41 та ОСОБА_43 неправомірної вигоди, вчиненого повторно, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди суду не надано, суд вважає необхідним виправдати ОСОБА_7 на підставі п.2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення вказаного кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, працював в митних органах з січня 1998 по 22 квітня 2020, де характеризовався виключно позитивно, заохочував керівництвом, нагороджувався нагрудними знаками «За звитягу» та «За сумлінну службу в митних органах України» III ступеню, на теперішній час має статус безробітного, страждає цукровим діабетом, II тип, гіпертонічною хворобою II стадії, має постійне місце проживання, відповідно до наданої суду 21.05.2018 досудової доповіді Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області на думку органу пробації мети виправлення може бути досягнуто і без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Подальші заходи впливу на обвинуваченого повинні бути спрямовані на роботу з ним, з урахуванням індивідуальних психологічних особливостей особистості, а також, на проведення соціально виховної роботи. ( т.8 а.с. 157-162)

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає таявність у обвинуваченого ряду тяжких хвороб.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 суд зазначає, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами (частини 1 та 2 ст.50 КК України).
Загальні засади призначення покарання визначено у ст.65 КК України. Зокрема, суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення , відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
2) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення;
3) особу винного;
4) обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
5) особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.368 КК України, з врахуванням положень Загальної частини КК України.
Вчинення особою дій, визначених ч.3 ст.368 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_7 , карається
-позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років;
-з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років,
-з конфіскацією майна.
Позбавлення волі на певний строк є основним покаранням (ч.1 ст.52 КК України).
Конфіскація майна - додатковим (ч.2 ст.52 КК України). Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється зокрема, за тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. (ст.59 КК України).
Позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може застосовуватися як основне, так і як додаткове покарання (ч.3 ст.52 КК України). За одне кримінальне правопорушення може бути призначено лише одне основне покарання. До основного покарання може бути приєднане одне чи кілька додаткових покарань. (ч.2 ст.52 КК України).
Отже, ОСОБА_7 слід призначити покарання, в межах санкції ч.3 ст.368 КК України, до основного покарання у виді позбавлення волі слід приєднати два додаткових покарання.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином.
Вік ОСОБА_7 на момент винесення вироку становить 54 року. Відповідно до щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої ОСОБА_7 за 2015 рік його заробіток склав 62975 грн, збереження в готівці 7550 грн. (Т.5 а.с. 124-133).
Отже, суду при призначенні покарання слід виходити з даних, що досліджені вище.
ОСОБА_7 має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим так і іншими особами.
При визначенні основного покарання у виді позбавлення волі суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого як обставину, що істотно знижує його суспільну небезпечність.
Разом з тим, відсутні підстави для застосування до ОСОБА_7 положень ст.ст. 69 (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом), 75 (звільнення від відбування покарання з випробуванням) КК України. Вчинений ним злочин відноситься до корупційних, а тому, згідно зазначених норм їх застосування неможливе.
З цих підстав суд не приймає до уваги думку, викладену інспектором в досудовій доповіді Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області щодо покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_7 .

З врахуванням досліджених вище даних про особу ОСОБА_7 та вчиненого ним діяння, а також ставлення обвинуваченого до скоєного злочину- який свою вину не усвідомив, суд приходить до переконання щодо необхідності призначення йому основного покарання у виді позбавлення волі, що можливо лише в умовах ізоляції останнього від суспільства.

ОСОБА_7 одержав неправомірну вигоду з використанням займаної ним посади.
Зважаючи на вищевказані обставини, він не має права обіймати посади посади в правоохоронних органах, в тому числі органах Державної митної служби впродовж максимально можливого терміну три роки.

Конфіскація майна є обов`язковою додатковою мірою покарання, передбаченою санкцією ч.3 ст.368 КК України.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
18 травня 2017 року було прийнято Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення»№ 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, та відповідно до якого строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк відбування покарання день за день.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
У зв`язку з тим, що злочин було вчинено у 2016 році, до дня набрання чинності Закону № 2046-VIII, до обвинуваченого необхідно застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року та зарахувати у строк відбування покарання весь час попереднього увязнення за даним кримінальним провадженням з розрахунку 1 день попереднього увязнення за 2 дні позбавлення волі.

Вказана правова позиція підтверджується й висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17.

Арешт накладений на майно обвинуваченого ОСОБА_7 , скасуванню не підлягає.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна (ч. 4 ст. 174 КПК України).

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували належність арештованого судом майна ОСОБА_7 іншим особам стороною захисту суду не надано.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що дане майно ним було набуто у шлюбі з його дружиною, і відповідно до вимог ст.62 СК України належить їм на праві спільної сумісної власності суд не бере до уваги, оскільки будь-якого решення про розподіл майна подружжя, або визнання даного майна особистою власність іншіх осіб стороною захисту суде не надано.

Надання стороною захісту суду письмових пояснень дружини та сина обвинуваченого що нібото грошові кошти, вилучені в ході обшуку помешкання за місцем проживання ОСОБА_7 були їх особистою власністю суд не бере до уваги, оскільки, відповідно до вимог ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. Сторона захисту відмовилась від допиту вищевказаних осіб в судовому засіданні (т.10 а.с.127)

Крім того автомобіль «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_2 ,2006 року випуску, номер шасі ( кузова,рами НОМЕР_3 , власнком якого є ОСОБА_69 , хоча й перебував у зставі з січня 2007 року в ТОВ «Український промислвий банк», однак належних та достовірних даних про продовження перебування даного автомобіля в заставі на час розгляду крміналього провадженя строою захисту також суду надано не було ( т.10 а.с.104-106).

Процесуальними рішеннями, що підтверджують встановлені судом обставини є:

1.Ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.09.2016 про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , вилучене 07.09.2016 під час обшуку за місцем його роботи (т.5 а.с.233-235);

2.Ухвала слідчого судді Червонозавдського районого суду м. Харква від 09.09.2016 про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , вилучене 07.09.2016 під час обшуку в квартирі замісцем його проживання (т.5 а.с.236-237);

3.Ухвала слідчого судді Червонозавдського районого суду м. Харква від 22.09.2016 про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , а саме автомобіль «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_2 ,2006 року випуску, номер шасі( кузова,рами НОМЕР_3 (т.7 а.с.2-3);

4.Ухвала слідчого судді Червонозавдського районого суду м. Харква від 01.11.2016 про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , а саме обєкт нерухомого майна- гараж № НОМЕР_4 , розташований за адресою: 61085, м. Харків, Поздовжня, 8-А (т.10 а.с.132-133).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням по справі судової експертизи з дослідження речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин № 10004 від 25.10.2016 р. (т. 7, а.с. 90-95) в розмірі 6606 грн. 00 коп., судово-технічних експертиз документів № 10679 від 02.11.2016 р. (т. 7 а.с. 96-101) в розмірі 2114 грн.40 коп., №10680 від 03.11.2016 (т. 7 а.с. 102-108) в розмірі 2114 грн. 40 коп., №10681 від 04.11.2016 (т. 7 а.с. 110-114) в розмірі 2114 грн. 40 коп.; №10682 від 03.11.2016 р. ( т. 7 а.с. 116-120) в розмірі 2114 грн. 40 коп.; №10683 від 03.11.2016 р. (т. 7 а.с. 122-126) в розмірі 2114 грн. 40 коп..; №10684 від 04.11.2016 р. (т. 7 а.с. 128-133) в розмірі 2114 грн. 40 коп.; №10685 від 04.11.2016 р. (т. 7 а.с. 135-142) в розмірі 2114 грн. 40 коп.; №10686 від 04.11.2016 р. (т. 7 а.с. 144-151) в розмірі 2114 грн. 40 коп.; №10086 від 03.11.2016 р. (т. 7 а.с. 153-155) в розмірі 1 585 грн. 80 коп., №10687 від 04.11.2016 р. (т. 7 а.с. 157-164) в розмірі 2114 грн. 40 коп., №10688 від 04.11.2016 р. (т. 7 а.с. 166-169) в розмірі 2114 грн. 40 коп., №10689 від 04.11.2016 р. (т. 7 а.с. 171-176) в розмірі 1 762 грн., №10690 від 31.10.2016 р. (т. 7 а.с. 178-180) в розмірі 1 409 грн. 60 коп.; судової криміналістичної експертизи відео,- звукозапису № 10893 від 06.01.2017 (т.7 а.с.195-215) в розмірі 8808 грн., на загальну суму 41315 грн. 40 коп. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням по справі судово-технічних експертиз документів №10691 від 31.10.2016 р. (т. 7 а.с. 182-190) в розмірі 2466 грн. 80 коп. та №10692 від 31.10.2016 р. (т. 7 а.с. 192-194) в розмірі 1 409 грн. 60 коп необхідно віднести за рахунок держави, оскільки вищевказані експертизи в ході досудового розслідування були проведені відносно інших осіб.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому:
-гроші, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю);
-майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане знищується;
-документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.368, 370-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за епізодами від 05.08.2016 та двома епізодами від 07.09.2016 та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, в тому числі органах Державної митної служби строком на 3 (три) роки, з конфіскацією всього особисто належного йому майна.
ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за епізодами від 03.03.2016, 05.08.2016, 30.08.2016, наприкінці серпня 2016 та 07.09.2016, визнати невинуватим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що дані епізоди кримінального правопорушення вчинені обвинуваченим, та виправдати.
Строк відбування покарання ОСОБА_70 рахувати з моменту фактичного його затримання для виконання даного вироком .
На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) зарахувати засудженому ОСОБА_70 трок попереднього увязнення з 07.09.2016 року по 04.11.2016 року включно та з 11.11.2016 року по 02.05.2019 року включно з розрахунку: один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 не застосовувати.
Речові докази - грошові кошти:

- у сумі 280850 гривень, купюрами номіналом 100 гривень -1 купюра, 200 гривень- 1 купюра, 50 гривень- 1 купюра та 500 гривень- 561 купюра, в загальній кількості 564 штук ;

- у сумі 9000 гривень, купюрами 500 гривень 18 купюр ;

- у сумі 1600 гривень, купюрами номіналом 200 гривень -8 купюр, вилучені в ході проведення обшуку помешкання ОСОБА_7 , номери купюр яких співпадають із серійними номерами грошових купюр переданих ОСОБА_10 для передачі ОСОБА_7 відповідно до протоколу огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 05.08.2016 р. У протоколі вони вказані під номерами 6, 11, 12, 16, 18, 19, 47 та 53, які зберігаються в уповноваженому банку-ПАТ КБ «ПриватБанк» (акт прийому-передачі майна від 21.02.2020 т.10 а.с.71-72)-повернути Управлінню СБ України в Харківській області;

Грошові кошти та речи, вилучені у ОСОБА_7 :
у сумі 14420 гривень, купюрами 200 гривень 27 купюри, 20 гривень-1 купюра;

- грошові кошти у сумі 2200 гривень, купюрами 200 гривень 6 купюр, 500 гривень-2 купюри, в загальній кількості 8 штук;

- грошові кошти у сумі 145 гривень, купюрами 100 гривень 1 купюра, 20 гривень-1 купюра, 10 гривень-1 купюра, 5 гривень-1 купюра, 2 гривны-1 купюра, загальній кількості 5 штук, які зберігаються в уповноваженому банку-ПАТ КБ «ПриватБанк» (акт прийому-передачі майна від 21.02.2020 т.10 а.с.71-72);

- мобільний телефон «Леново» чорного кольору 1 НОМЕР_5 з сім-картками «Лайф» та «Київстар», картка пам`яті на 8 гб.,

- мобільний телефон «Соні Експіріа» чорного кольору s/nwuq01alnpl з сім карткою «Джине»;

- 2 флеш-носії «АРАСЕК» чорного кольору;

- флеш-носій «DTSE9» ємністю 16 гігабайт;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 , пульт від сигналізації з ключем від автомобіля, які зберігаються в камері зберігання речових доказів прокуратури Харківської області (квитанція № 1 від 22.02.2017 т.7 а.с.267 )- конфісковати в доход держави;

- ватні тампони зі змивами з лівої та правої руки ОСОБА_7 ;

- зошит з малюнком церкви переплетем проволокою з рукописними записами ручкою за період з 23.11.2015 до 07.09.2016, які зберігаються в камері зберігання речових доказів прокуратури Харківської області-знищити;

- митні декларації щодо ТОВ "Теміс ЛТД" на 23 арк.,

- 2 аркуші з чорновими записами; 2 документи на аркушах А4 форма МД-2 на ТОВ «Альтрейд» та форма МД-6 на ООО "Група НОВА"; 2 аркуші паперу А4 з записами чорною ручкою від 05.09.2016, та з записами синьою кульковою ручкою від 30.08.2016 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
- службове посвідчення ОСОБА_7 № НОМЕР_7 ;
- 2 пристрої для штампів чорного кольору з червоними ручками, які зберігаються в камері зберігання речових доказів прокуратури Харківської області, повернути до відділу роботи з персоналом територіального органу Державної митної служби ;

Грошові кошти, та речі, вилучені у ході обшуку помешкання ОСОБА_7 :
- у сумі 17140 гривень

- 580 доларі США, купюрами номіналом 100 долларів -4 купюри, 50 доларів- 1 купюра, 20 доларів- 3 купюри, 10 доларів- 7 купюр, в загальній кількості 15 штук ;

- 90 евро, купюрами номіналом 20 евро- 3 купюри, 10 евро- 2 купюра, 5 евро- 2 купюр, в загальній кількості 7 штук, які зберігаються в уповноваженому банку-ПАТ КБ «ПриватБанк» (акт прийому-передачі майна від 21.02.2020 т.10 а.с.71-72)- конфісковати в дохід Держави ;

- 8 аркушів паперу формату А4 з рукописними чорновими записами кульковою ручкою синього та чорного кольорів- залишити в матеріалах кримінального провадження.
Арешти накладені на майно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 41315 ( сорок одна тисяча триста пятнадцять ) грн. 40 коп.
Процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням по справі судово-технічних експертиз документів №10691 від 31.10.2016 р.в розмірі 2466 грн. 80 коп. та №10692 від 31.10.2016 р. в розмірі -1 409 грн. 60 коп.- необхідно віднести за рахунок держави .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім в судовому засіданні учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня - надіслати іншим учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений та його захисники - подати клопотання про помилування.

Суддя ОСОБА_1