Єдиний унікальний номер 722/1125/20
Номер провадження 1-в/722/144/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_4 , представник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_5 та голова спостережної комісії при Сокирянській райдержадміністрації Чернівецької області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, подавши письмові заяви про розгляд клопотання за їх відсутності. При цьому, засуджений підтримав клопотання, прокурор та представник виправної колонії заперечили щодо його задоволення, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_7 не досяг необхідного ступеню виправлення передбаченого ст.81 КК України, а голова спостережної комісії вирішення клопотання залишив на розсуд суду.
Дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотаннязасудженого ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18.05.2016 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України, до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за виключенням житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховується з 04.02.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_3 в строк покарання призначеного за даним вироком період його попереднього ув`язнення з 04.02.2016 року по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 10.10.2016 року вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18.05.2016 року залишено без змін.

Згідно розпорядження Герцаївського районного суду Чернівецької області, вирок суду відносно засудженого ОСОБА_3 набрав законної сили 10.10.2016 року.
Таким чином, внаслідок зарахування засудженому ОСОБА_3 у строк відбування покарання вказаного вище періоду попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 10.07.2021 року.

Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Враховуючи визначений засудженому початок строку відбування покарання, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_3 відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ч.1 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків тощо.

Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Як вбачається із матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі перебуває з 04.02.2016 року. В державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання з 05.11.2016 року.

Згідно матеріалів особової справи та довідки про заохочення і стягнення, складеної начальником відділення СПС №6 ОСОБА_5 , під час перебування в слідчому ізоляторі м.Чернівці ОСОБА_3 допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що в п`яти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, не заохочувався. За час відбування покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений ОСОБА_3 у п`яти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення накладені у слідчому ізоляторі та стягнення накладені в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» погашені у передбаченому законом порядку. Жодного разу не заохочувався.

Частиною 1 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати.

Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день (ч.5 ст.118 КВК України).

Згідно довідки бухгалтерії державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» №103 встановлено, що станом на 18.08.2020 року виконавчих листів щодо засудженого ОСОБА_3 в установі на виконанні не перебуває.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №187 від 18.08.2020 року та матеріалів особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_3 у період з вересня 2017 року до червня 2018 року, а також з вересня 2018 року до грудня 2018 року був етапований до слідчого ізолятора м.Чернівці. З моменту прибуття до установи і по квітень 2019 року до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався. З приводу працевлаштування до персоналу колонії не звертався. З травня 2019 року по даний час періодично залучається до праці в якості різноробочого майстерні установи.

Із дослідженої характеристики, затвердженої в.о. начальника установи 20.08.2020 року та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_3 перебуває на профілактичному обліку, як особа схильна до втечі, по відношенні до персоналу установи стриманий, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості, в 2017 році отримав спеціальність «Електрогазозварник ІІ розряду» в навчальному центрі, який функціонує при установі, роботи з благоустрою установи виконує, однак потребує контролю за якістю їх виконання, намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, не завжди робить для себе належні висновки, участі в програмах диференційованого виховного впливу не приймає, згідно вироку суду вину у скоєному злочині не визнав.

Згідно довідки медичної частини №203 від 18.08.2020 року засуджений ОСОБА_3 працездатний, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Відповідно до наявних в особовій справі засудженого виписок з протоколів засідання комісії відділення з оцінки ступеню виправлення засуджених, засуджений ОСОБА_3 : станом на 16.01.2017 року злісний порушник режиму (протокол №1 від 16.01.2017 року); станом на 18.07.2018 року не став на шлях виправлення (протокол №6 від 18.07.2018 року); станом на 31.01.2019 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 31.01.2019 року); станом на 30.07.2019 року не став на шлях виправлення (протокол №5 від 30.07.2019 року); станом на січень 2020 року дотримується вимог режиму утримання (протокол №1).

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище встановлені судом обставини в їх сукупності та особу засудженого, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_3 , так і його відношення до праці протягом всього часу відбування покарання, не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1